Справа № 520/9718/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 р. Справа № 520/9718/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2023, суддя Кухар М.Д., по справі № 520/9718/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 211 від 15.03.22 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 151о/с від 15.03.2022 Головного управління національної поліції в Харківській області про звільнення ОСОБА_1 з 15.03.2022;

- поновити ОСОБА_1 , майора поліції, на посаді оперуповноваженого СКП Поліції Ізюмського Районного Управління Поліції ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 15.03.2022 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі;

- стягнути з Головного управління національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права при не повному з`ясуванні обставин справи та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неврахування судом першої інстанції відсутності в його діях ознак дисциплінарного проступку, оскільки проведеним службовим розслідуванням не доведено належними та допустимими доказами факту відсутності позивача на службі без поважних причин. Крім того позивач зазначив, що він звертався до Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області для постановки на облік.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.03.2022 № 211 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до старшого оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

15.03.2022 Головним управлінням Національної поліції в Харківській області видано наказ №151о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Не погоджуючись з наказами відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних наказів з огляду на доведеність факту порушення позивачем службової дисципліни, правомірності застосування до позивача крайнього виду дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про Національну поліцію" поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.

Стаття 18 Закону № 580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського.

Відповідно по пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Дисциплінарного статуту поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII за вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до наказу від 15.03.2022 № 211 дисциплінарний проступок, скоєний позивачем, виразився у порушенні ним вимог п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, яким визначена процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до п. 1, 2 розд. ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до вимог п. 4 розд. V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: - наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; - наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; - ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; - обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; - відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; - вид і розмір заподіяної шкоди; - причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно п. 2 розд. VІ Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

15.03.2022 наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 477 призначено службове розслідування за обставинами, викладеними у рапорті начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції Ткаченка О.А. від 14.03.2022 відносно старшого оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 та його відсутності на службі без поважних причин з 04.03.2022 по теперішній час.

Отже, підставою для проведення службового розслідування у даному випадку стали відомості, повідомлені начальником Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області у рапорті від 14.03.2022.

За результатами службового розслідування 15.03.2022 складено висновок службового розслідування відносно старшого оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , в якому зазначено про безпідставну відсутність позивача на службі без поважних причин з 04.03.2022 по 15.03.2022.

Так, опитаний у ході службового розслідування заступник начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області начальник СКП майор поліції ОСОБА_2 пояснив, що майор поліції ОСОБА_1 04.03.2022 виїхав за межі Харківської області без дозволу керівництва для евакуації своєї родини у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації відносно України та бойових дій. До теперішнього часу останній не повернувся до Харківської області у зв`язку з начебто неможливістю.

З метою з`ясування обставин відсутності на службі майора поліції ОСОБА_1 , 14.03.2022 членом дисциплінарної комісії - заступником начальника управління - начальником ВСР УГІ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 було здійснено телефонний дзвінок останньому. ОСОБА_1 пояснив, що на теперішній час він перебуває на західній частині України та у зв`язку з технічними проблемами автомобіля ще не доїхав до місця призначення. Будь-яких рапортів на виїзд за межі Харківської області керівництву Ізюмського РУП він не надавав, на облік до будь-якого органу територіального підрозділу НПУ для подальшого несення служби не ставав. Будь-яких документальних підтверджень щодо поважних причин своєї тривалої відсутності за межами Харківської області майор поліції ОСОБА_1 дисциплінарній комісії не надав.

У телефонній бесіді ОСОБА_1 було запропоновано прибути до УГІ ГУНП в Харківській області для надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці, проте останній від надання письмових пояснень відмовився та повідомив, що на теперішній час він перебуває на західній частині України.

Зазначені обставини підтверджуються актом про відмову від надання пояснень від 15.03.2022 № 253/119-15/02-22.

Вказані обставини спростовують доводи апелянта про позбавлення позивача права на надання пояснень.

Отже, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що з 04.03.2022 по 15.03.2022 старший оперуповноважений СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, не брав участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

За висновками дисциплінарної комісії відсутність на службі з 04.03.2022 по 15.03.2022 позивача розцінена як факт грубого порушення службової дисципліни, що виявився у вчиненні дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції України.

У той же час, позивач зазначає, що отримавши усний дозвіл на евакуацію своєї родини, 04.03.2022 з родиною виїхав з м. Ізюм Харківської області в напрямку м. Тячів Закарпатської області. Після прибуття до місця призначення 13.03.2022 зателефонував своєму керівництву, щоб повідомити про евакуацію та місце перебування. Під час телефонної розмови керівництво дало вказівку стати на облік до найближчого Головного управління Національної поліції області для подальшого проходження служби. Після звернення до Тячівського районного відділу поліції ГУПН в Закарпатській області, йому було відмовлено.

Так, наказом МВС від 09.11.2016 за № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (Правила № 1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Пунктом 1 розд. IV Правил № 1179 передбачено, що поліцейський виконує свої службові обов`язки в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямовує свою діяльність на задоволення їхніх потреб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Харківській області переведено на посилений варіант службової діяльності.

При цьому, ст. 24 Закону № 580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Отже, з 24.02.2022 поліцейські зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдання щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

З метою забезпечення ефективного виконання службових обов`язків поліцейськими, які тимчасово перебувають поза місцем несення служби та не мають можливості повернутися до нього, 10.03.2022 головою Національної поліції України був виданий наказ № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» (далі - Наказ № 190).

В пункті 1 частини 1 вказаного наказу зазначено, що поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме: поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення).

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, якщо позивач мав на меті евакуювати свою сім`ю до інших, більш безпечних регіонів України, які не обстрілювалися агресором, то мав можливість вивезти їх за межі окупованої території Харківської області в більш безпечні населені пункти області, після чого, на виконання Наказу № 190, прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік для подальшого проходження служби.

В свою чергу, звернення позивача до Тячівського районного відділу поліції ГУПН в Закарпатській області, не свідчить про звернення до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік для подальшого проходження служби.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин справи, позивач у період з 04.03.2022 по 14.03.2022 був відсутній на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу, де служив або інших визначених місць для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам в період.

Натомість, колегія суддів вказує, що позивач мав вчинити всі необхідні дії задля усунення перешкод для виходу на службу з метою виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Втім, доказів вчинення таких дій позивачем не надано, з огляду на що колегія суддів підтримує твердження суду першої інстанції щодо самоусунення позивача від виконання своїх службових обов`язків стосовно дотримання Присяги поліцейського під час оголошення на території України воєнного стану.

За наведених обставин слід дійти висновку, що старший оперуповноважений СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 без дозволу керівництва не прибув до місця несення служби з 04.03.2022 по 14.03.2022, поважності причин таких дій судовим розглядом не встановлено.

Отже, у ході судового розгляду справи не спростовано висновків службового розслідування щодо відсутності позивача з 04.03.2022 по 14.03.2022 за місцем дислокації підрозділу, де останній проходив службу або інших визначених місць для виконання завдань.

Таким чином, на підставі висновків службового розслідування наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 211 від 15.03.22 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 151о/с від 15.03.2022 позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття спірних наказів, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, колегія суддів вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Таким чином, колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права неправильним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за період вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

07.08.2023 ОСОБА_1 подано до апеляційного суду заяву про відмову від позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за період вимушеного прогулу та в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження. У разі відмови від позову суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 189 КАС України суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з п.2 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких перешкод для реалізації позивачем передбаченого процесуальним законом суб`єктивного права особи на відмову від позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за період вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 по справі № 520/9718/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 17.08.23.