Справа № 300/4858/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4858/22 пров. № А/857/5337/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року (суддя Шумей М.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФУ в Івано-Франківській області), в якому просив: визнати протиправними дії ГУПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром; визнати протиправними дії ГУПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 № 118 (далі Постанова №118), з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; Зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до Постанови №118, з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; визнати протиправними дії ГУПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р. з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р. з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену індексацію пенсії за вислугу років за період з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати суми індексації пенсії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на протиправні дії відповідача щодо: відмови та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74 % сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром; щодо відмови у здійсненні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.03.2022 з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови КМУ "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 № 118, з розрахунку 74 % відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови КМУ "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 № 118, з розрахунку 74 % відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вимоги позивача в частині здійснення перерахунку та виплати йому пенсії з урахуванням грошового забезпечення в розмірі 74% з 01.04.2019, які діяли на час призначення позивачу пенсії, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Стосовно зобов`язання проведення індексації з 01.03.2022 відповідно до Постанови №118 зазначає, що з 01.03.2022 на виконання вказаної постанови відповідачем проведено індексацію основного розміру пенсії, шляхом збільшення на коефіцієнт 1,14 внаслідок чого розмір його пенсійної виплати склав 28218,98 грн. Стосовно перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, зазначає, що пенсійний орган діє в межах вимог чинного законодавства. Оскільки загальна сума до виплати пенсії не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Стосовно компенсації втрати частини доходів зазначає, що така вимога є передчасною.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 проходив службу в СБ України. Військове звання генерал-майор.

У 2010 році позивач був звільнений в запас та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

01 січня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві проведено перерахунок призначеної йому пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.09.2021р. у справі 640/6637/21 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ФЕУ СБ України від 29 січня 2021 року № 21/3/2-9/878-87 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, починаючи з 01 квітня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням виплаченого.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року до 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії.

На виконання вказаного рішення Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві провело перерахунок пенсії позивача.

У той же час, з відповіді відповідача від 15.09.2022 р. №3686-3438/К-02/8- 0900/22 видно, що пенсію ОСОБА_1 пенсійним органом перераховано відповідно до покладених судовим рішенням зобов`язань:

- з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення.

- з 01.04.2019 року на підставі довідки ФЕУ С`Б України від 29 січня 2021 року № 21/3/2-9/878-87 з урахуванням всіх складових і ротового забезпечення без обмеження максимального розміру розмір пенсії склав 24 753,49 гри.

- за період з 05 березня 2019 року до 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії.

Також, відповідачем, на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" проведено індексацію базового ОСНП в сумі 3 465,49 грн. та нараховано надбавку до пенсії за проживання в гірській місцевості в сумі 4950,70 грн., внаслідок чого підсумок пенсії позивача з надбавками до виплати становить 33169,68 грн., однак ГУ ПФ України в Івано-Франківській області всупереч рішенню суду від 23.09.2021 р. у справі 640/6637/21, зокрема в частині виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром, проводить таку виплату з обмеженням максимального розміру в частині виплати індексації базового ОСНП в сумі 3 465,49 грн., підвищення пенсії за проживання в гірській місцевості в сумі 4950,70 грн. та повторного зменшенням нарахування та виплати пенсії з 74% до 70%.

З метою усунення наведених порушень прав позивача на належний рівень пенсійного забезпечення, у вересні та жовтні 2022 р. адвокат позивача звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявами, в яких зокрема, просив здійснювати виплату нарахованої ОСОБА_1 індексації базового ОСНП в сумі 3465,49 грн., починаючи з 01 березня 2022 року; здійснювати виплату нарахованої ОСОБА_1 надбавки до пенсії за проживання в гірській місцевості в сумі 4950,70 грн., починаючи з 27 червня 2022 року; здійснювати, починаючи з 01.04.2019 р. нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру, виходячи з 74% основного розміру пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 29.01.2021 року № 21/3/2-9/878-87 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення.

Натомість, в листах від 15.09.2022 р. №3686-3438/К-02/8-0900/22 та від 02.11.2022р. №4342-4136/К-02/8-0900/22, відповідач вказав на належне, на його думку, виконання пенсійними органами судового рішення з перерахунку пенсії ОСОБА_1 та відсутність підстав для подальшого перерахунку.

Щодо нарахування та не виплати індексації, встановленої у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", відповідач вказав, що розмір пенсії, перерахований у відповідності до цієї постанови не може перевищувати максимального розміру пенсії.

Щодо невиплати встановленого ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р. (дати взяття на облік пенсійної справи), відповідач жодних аргументів не навів.

Щодо зменшення нарахування та виплату пенсії з 74% до 70% сум грошового забезпечення (пенсійна справа №), відповідач уточнив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.09.2021 р. у справі 640/6637/21 на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не було покладено зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії позивача у розмірі 74% сум грошового забезпечення з 01.04.2019 р., відповідно, подальше нарахування та виплата пенсії позивачу здійснюється 70% сум грошового забезпечення.

Щодо невиплати пенсійного забезпечення без обмеження максимальним розміром, то відповідач крім іншого, вказав на те. що Конституційний Суд України у відповідності до ч.2 ст.70 ЗУ "Про Конституційний Суд України" може визначати у своєму рішенні, висновку, порядок і строки його виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов`язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку, однак ці положення Закону не були виконані безпосередньо самим Конституційним Судом України, зокрема у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 не визначено порядок і строки його виконання, обов`язки не покладено, відповідно вказане Рішення Конституційного суду виконанню безпосередньо Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не підлягає, в тому числі ще й тому, що Рішенням від 20.12.2016 № 7-рп/2016 відповідні зміни в ч.7 ст.43 ЗУ №2262-ХІІ не внесені, що на думку відповідача свідчить про дію цієї статті в редакції, що встановлює максимальне обмеження пенсії.

Позивач вважаючи таку відмову відповідача безпідставною та протизаконною, дії протиправними, звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу положень Закону №2262-ХІІ, Постанови №118 видно, що наявні правові підстави для зобов`язання відповідача проводити з 01.03.2022 виплату пенсії з урахуванням індексації, встановленої Постановою №118. Стосовно обмеження максимальним розміром пенсії зазначив, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ, такі дії порушують суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України.Що стосується підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% зазначив, що ні Закон№2262-ХІІ, ні Закон України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" станом на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають обмеження пенсії максимальним розміром, відповідно, дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області що виразились у нарахуванні та не виплаті з 01.06.2022 р. ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20%, що є фактичним обмеженням пенсії позивача максимальним розміром, відповідно, такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.Також вказав, що оскільки тривала невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати, сталися з вини відповідача, зокрема мають місце факт нарахування та факт не виплати індексації пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , то останній має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації пенсійного забезпечення з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати індексації.

Статтею 17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 10 Закону №2262-ХІІ, обов`язок нарахування та виплати пенсій покладено на органи Пенсійного фонду.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон №2262-ХІІ.

У відповідності до частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ, пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно частин 2, 3 статті 51 Закону №2262- XII, перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв"язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових виплат грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

За змістом частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 18 Закону № 2017-ІІІ законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За визначенням частини другої статті 19 Закону № 2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктами 2, 6 Порядку № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населення, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій га заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" установлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525).

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.

Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в цій частині та, відповідно, про наявність правових підстав для їх задоволення шляхом зобов`язання відповідача проводити з 01.03.2022 р. виплату пенсії позивача з урахуванням індексації, встановленої Постановою №118.

Слід звернути увагу, що питання обмеження пенсії позивача вже було предметом судового розгляду в справі № 640/18778/21, під час якої суд дійшов висновку про те, що такі обмеження не можуть застосовуватись у спірних правовідносинах.

Також, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.10.2018 року у справі № 522/16882/17. від 31.10.19 у справі 638/6363/17, від 09.11.20 у справі №813/678/18, Верховний Суд звернув увагу на те, що внесені Законом України від 06.12.16 р. №1774-УІП "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у постановах від 09.02.21 у справі 1640/2500/18, від 10.09.21 у справі №300/633/19 та від 24.09.21 р. у справі №370/2610/17, від 06.11.2018 року у справі № 522/3093/17.

Крім того, у постанові від 16.12.21 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Щодо наявності в пункті 2 Постанови №118 положення про підвищення пенсій з 01.03.2022 р. "у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом", слід звернути увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч. 3 ст. 7 КАС України, в разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 р. у справі 520/15025/16-а (п. 56) сформувала правовий висновок згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який би був найбільш сприятливим для особи.

У спірних правовідносинах наведене положення постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 суперечить приписам Закону 2262-ХІІ з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7- рп/2016, які є спеціальними нормами та підлягають застосуванню відповідачем до спірних правовідносин.

Крім того, слід звернути увагу на те, що не зважаючи на наявність в постанові Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 вимоги про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, станом на момент здійснення відповідачем такого перерахунку пенсії позивача у зв`язку із проведенням її індексації, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення ч.7 ст.43 ЗУ № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідні дії пенсійного фонду є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам частини 2 статті 19 Конституції України та таким чином обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом України 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.

Зважаючи на визнання неконституційними положень ч.7 ст.43 ЗУ 2262-ХІІ, якою були передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону№3668-VІ, дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області щодо обмеження пенсії позивача з 01.03.2022 р. максимальним розміром при виплаті індексації є протиправними.

Стосовно тверджень апелянта про те, що рішення суду в справі №640/6637/21 не містить положень про необхідність виплати позивачу пенсії з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, тобто у майбутньому, то суд зазначає наступне.

Правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності судових рішень та гарантованість їх виконання.

Таким чином, остаточне рішення є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його було ухвалено.

Європейський суд з прав людини в ухвалі від 03 червня 2014 р. у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) зауважив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Тобто, зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрати актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.

Водночас, за обставин цих правовідносин, відповідні "з моменту набрання чинності рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2021 р. У справі 640/6637/21 не мали місця. Зокрема положення Закону №2262-ХІІ не змінилися.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, необхідно врахувати, що пенсійним органом з 01.01.2018 р. здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1 з врахуванням 74% сум грошового забезпечення, однак, з 01 квітня 2019 року відповідний пенсійний орган повторно обмежив до виплати відсоткове значення розміру пенсії у 70% сум грошового забезпечення, всупереч рішенню Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2021 р. у справі 640/6637/21.

Слід звернути увагу, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/6637/21 містить вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання.

Стосовно підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% то таке підвищення передбачене ч.2 ст.6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у відповідності до якого, розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому слід зазначити, що ні Законом№2262-ХІІ, як про це було вказано вище, ні Законом України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" станом на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають обмеження пенсії максимальним розміром, відповідно, дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області що виразились у нарахуванні та не виплаті з 01.06.2022 р. ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20%, що є фактичним обмеженням пенсії позивача максимальним розміром, відповідно, такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у зв`язку з знаходженням позивача на даний час на пенсійному забезпеченні в Головному управлінні пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, поновлення порушеного права ОСОБА_1 на належний розмір пенсійного забезпечення підлягає шляхом визнання протиправними дій Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у нарахування та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення; з 01.03.2022 р. з врахуванням індексації, встановленої у відповідності до постанови КМУ "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 №118; підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р., без обмеження пенсії максимальним розміром, та зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити вказані перерахунки та виплату нарахованої позивачу пенсії.

Колегія суддів зазначає, що в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації позивачу, у останнього наступає право на компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасність виплати за період з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати суми індексації пенсійного забезпечення, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано, зокрема, але не виключно, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Так, згідно із абзацом восьмим пункту 4 Порядку №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України затверджений Порядок №159.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За приписами статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Отже, враховуючи викладене, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Крім того, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

Відтак, нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат.

Використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Апеляційний суд резюмує, що оскільки тривала невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати, сталися з вини відповідача, зокрема мають місце факт нарахування та факт не виплати індексації пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , то останній має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації пенсійного забезпечення з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати індексації.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року в справі №300/4858/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш