Справа № 520/10569/22
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 р.Справа № 520/10569/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Бабаскін К.С.,

представника відповідача - Іващенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.04.23 по справі № 520/10569/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 19.05.2022 № 286 «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень», в частині застосування до інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 01.06.2022 № 814 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції Мельник Марини Олександрівни інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- поновити з 02.06.2022 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з 02 червня 2022 року.

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції суми заробітної плати в межах одного місяця.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати на професійну правову допомогу в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 19.05.2022 № 286 «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 01.06.2022 № 814 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Мельник Марини Олександрівни, з 02 червня 2022 року.

Поновлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на посаді інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, з 03.06.2022 року.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2022 року по 18.04.2023 року.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на посаді - допущено до негайного виконання.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. (дванадцять тисяч гривень).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та зазначили, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачають.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 23.09.2015 року позивачка прийняла присягу працівника органів внутрішніх справ України та з 07.11.2015 року ОСОБА_1 перебувала на службі в УПП Харківської області ДПП.

Наказом ДПП № 619 о/с від 20.06.2018 року «По особовому складу» лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено інспектором відділу адміністративної практики, звільнивши з посади інспектора роти №6 батальйону №1 УПП в Харківській області.

З 23.02.2022 до ранку 24.02.2022, тобто з моменту початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, оголошення в Україні воєнного стану, позивачка перебувала на своєму робочому місці за місцем несення служби та дислокації підрозділу, виконувала свої службові обов`язки відповідно до порядку посиленого варіанту несення служби.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 24.02.2022 № 2102-IX. Відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено із 05.30 26.03.2022 строком на 30 діб. Затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 15.03.2022 № 2119-IX. Згідно до Указу Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено із 05.30 25.04.2022 строком на 30 діб. Затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 21.04.2022 № 2212-IX. Згідно до Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 22.05.2022 № 2263-IX.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 24.02.2022 р. зранку, після виходу ОСОБА_1 разом з іншими поліцейськими, з укриття на станції метро «Київська», з вказівки начальника відділу моніторинга та аналітичного забезпечення - заступника начальника УПП в Харківській області ДПП Диняка Я.В. було надано дозвіл усім жінкам поліцейським, за умови здачі зброї, направитись додому до своїх сімей, де чекати подальших вказівок.

ОСОБА_1 у той день вирушила до смт. Козача Лопань до батьків та сина.

03.05.2022 за вх. № 18037 до УМАЗ ДПП надійшла доповідна записка начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції майора поліції Стрижак А. (вих. від 03.05.2022 № 192вчс/41/14/01-2022) «Про можливе порушення службової дисципліни працівниками управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції» стосовно виявленого факту порушення службової дисципліни у діях окремих працівників, що виразилось у невиході па службу без поважних причин у період з 23.04.2022 до 03.05.2022 в умовах воєнного стану.

Відповідно до вказаної доповідної записки до відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП п Харківській області ДПП надійшли рапорти від командирів батальйонів № 1, № 2, № 3, та №4 УПП в Харківській області ДПП, начальників відділів УПП в Харківській області ДПП та заступника командира роти тактико-оперативного реагування УПП в Харківській області ДПП про те, що деякі працівники УПП в Харківській області ДПП, які перебувають у їх підпорядкуванні не виходили на службу без поважних причин у період дії воєнного стану з 23.04.2022 до 03.05.2022, а саме: інспектор відділу адміністративної практики УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції Мельник Марина Олександрівна, відповідно до рапорту т.в.о. начальника відділу адміністративної практики УПП в Харківській області ДПП майора поліції Філіпенкова Миколи Павловича, остання перебувала в селі Руська Лозова, Харківської області, що є тимчасово окупованою територією України. Неодноразово було здійснено дзвінки на мобільний номер телефону, проте зв`язок був відсутній.

При цьому, керівництвом УПП в Харківській області ДПП зазначені поліцейські попереджались про можливу дисциплінарну відповідальність за неприбуття до УПП в Харківській області ДПП, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337 VIII.

Під час проведення службового розслідування по зазначеному факту з метою надання оцінки правомірності дій окремих працівників УПП в Харківській області ДПП для всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, 03.05.2022 за допомогою електронної комунікації (смс повідомлення) до УПП в Харківській області ДПП запрошено для надання пояснення в рамках проведення службового розслідування 06.05,2022 за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 28: інспектора відділу адміністративної практики УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Мельник Марину Олександрівну.

Однак вказані поліцейські у визначеному статтею 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» порядку, не з`явились 06.05.2022 та не повідомили про наявність поважних причин свого неприбуття, а отже вважаються такими, що відмовились від надання пояснень.

Опитаний під час проведення службового розслідування начальник УПП в Харківській області ДПП майор поліції ОСОБА_5 пояснила, що з 15.01.2020 по теперішній час перебуває на посаді начальника УПП в Харківській області ДПП.

24.02.2022 близько 4 години було отримано інформацію від ВЧС УПП в Харківськім області ДПП про вторгнення військових рф на територію України.

Особовий склад знаходився на території управління, тому було дано вказівку про шикування на якому доведено всю оперативну інформацію, вказівки по організації несення служби, в тому числі про необхідність підготовки до евакуації на визначену територію для подальшого несення служби в разі загострення оперативної обстановки та надходження такої вказівки в подальшому.

В подальшому, перед кожним заступанням на зміну командирам батальйонів та їх заступникам, командирам рот та їх заступникам, командирам взводів, керівникам відділів та їх заступникам, доводилась інформація щодо постійного контролю за особовим складом, в тому числі, в позаслужбовий час. У разі виявлення працівників, які перебувають на тимчасово окупованій території України, негайно повідомляти про необхідність термінового прибуття до УПП в Харківській області ДПП для подальшого несення служби.

Крім того, особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 № 190 відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.

Опитаний під час проведення службового розслідування заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_6 пояснив що перед кожним заступанням на зміну командирам батальйонів та їх заступникам, командирам рот та їх заступникам, командирам взводів, керівникам відділів та їх заступникам, доводиться інформація щодо постійного контролю за особовим складом, в тому числі в поза службовий час. У разі виявлення працівників, які перебувають на тимчасово окупованій території України, негайно повідомляти про необхідність термінового прибуття до управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції для подальшого несення служби.

Опитаний під час проведення службового розслідування заступник начальника управління начальник ВЧС УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_7 надав пояснення аналогічні за змістом із поясненнями заступника начальника УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_6 .

Опитаний під час проведення службового розслідування т.в.о. начальника ВАП УПП в Харківській області ДПП майор поліції Філіпенков Микола Павлович пояснив, що інспектор відділу адміністративної практики УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не виходила на службу у період з 23.04.2022 до 03.05.2022.

Про необхідність виходу на службу та дати несення служби підпорядкованому особовому складу відділу адміністративної практики УПП в Харківській області ДПП було повідомлено, в мессенджері Telegram та WhatsApp, а також доведено графік несення служби.

В даний момент зазначений інспектор перебуває в селі Руська Лозова, Харківської області, що є тимчасово окупованою територією. Неодноразово було зателефоновано на мобільний телефон, проте остання на зв`язок не виходить.

В порушення Присяги поліцейського Мельник Марина Олександрівна, самоусунулась від виконання основних та додаткових завдань, покладених на Департамент патрульної поліції в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

ОСОБА_1 не повідомила про відсутність можливості виконати наказ про прибуття до УПП в Харківській області ДПП та не обґрунтувала причину невиконання наказу.

Таким чином, під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 з 23.04.2022 по 03.05.2022 була відсутня без поважних причин на службі, що свідчить про вчинення нею дисциплінарного проступку, що тягне за собою накладення відповідного дисциплінарного стягнення.

ОСОБА_1 не виконала усного наказу начальника УПП в Харківській області ДПП капітана поліції Стрижак А. про прибуття до УПП в Харківській області ДПП, про причину невиконання наказу та не прибуття до УПП в Харківській області ДПП не повідомила, натомість, маючи змогу та достатній період часу для того, щоб прибути для несення служби до УПП в Харківській області ДПП або найближчого органу поліції для реєстрації та постановник на облік, відповідно до вимог наказу НПУ від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період воєнного стану», і цього не зробила.

Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

За проведеним службовим розслідуванням 16.05.2022 начальником Департаменту патрульної поліції затверджений висновок, відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 та 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної ч.1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 18, ч.2 ст.24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 2 та 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до пункту 7 ч.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до інспектора відділу адміністративної практики УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 19.05.2022 № 286 до інспектора відділу адміністративної практики УПП в Харківської області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 01.06.2022 № 814 о/с інспектора відділу адміністративної практики УПП в Харківської області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач, вважаючи незаконними зазначені накази, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та не доведеності відповідачем правомірності прийнятих ним наказів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згдно зі статтею 3 Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

В силу частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно частин 1-3 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно частин 1, 2 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Колегія суддів зазначає, що звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що адміністративний суд у силу вимог ч. 2 ст. 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен перевірити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тощо.

Так, щодо правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає дотримання порядку проведення службового розслідування та з`ясування наявності складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції, як зазначено в наказі начальника Департаменту патрульної поліції від 19.05.2022 № 286 «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень», стала відсутність позивача на службі без поважних причин з 23.04.2022 по 03.05.2022 та самоусунення від виконання основних та додаткових завдань, покладених на Департамент патрульної поліції в умовах воєнного стану, тим самим скоївши прогули, в порушенні вимог пунктів 1, 2 та 8 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 2 та 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179.

Судом встановлено, що станом на 24.02.2022 позивач проживала у АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією паспорту ОСОБА_1 НОМЕР_2 , довідки від 07.03.2023 р. № 284 виконавчого комітету Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області.

Так, згідно копії довідки № 334 від 18.10.2022 виконавчого комітету Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 дійсно з 24.02.2022р. по 11.09.2022 знаходилась на тимчасово окупованій території в АДРЕСА_2 .

На запит відповідача, Дергачівська міська військова адміністрація своєю відповіддю від 19.01.2023 № 87/01-17 повідомила, що: «територія смт Козача Лопань Харківського (колишнього Дергачівського) району Харківської області перебувала в тимчасовій окупації Російською Федерацією з 24.02.2022 по 11.09.2022.

З 24.02.2022 окупаційними військами було встановлено блок пости для організації контролю переміщення мешканців смт Козача Лопань. Проте, деякий час, населення мало змогу виїзжати, у тому числі , з метою евакуації на підконтрольну територію України.

На початку березня окупанти заборонили пропуск мешканців смт Козача Лопань з населеного пункту, заблокувавши усі виїзди на підконтрольну територію України, фактично тримаючи українців у заручниках.

«Зелених коридорів» для евакуації людей на територію України, в межах Дергачівської територіальної громади, з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну жодного разу надано не було.».

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії листа ПрАТ «ВФ Україна» № GD-23-02517 від 16.03.2023 р. не надавався сервіс мобільного зв`язку на території смт. Козача Лопань Харківської області у наступні періоди: з 19.00 24 лютого до 16.00 26 лютого 2022 року; з 01.00 4 березня до 23.59 11 вересня 2022 року.

Колегія суддів зазначає, що як підтверджується копією скріншоту з мобільного телефону капітана поліції ОСОБА_3 та показань останньої у якості свідка, позивачка віднайшла змогу 16.03.2022 року за допомогою мобільного додатку надіслати рапорт співробітниці ОСОБА_3 про своє перебування в окупації, котрий був пересланий безпосередньому керівнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , т.в.о. начальника відділу адміністративної практики УПП.

Судом встановлено, що означений рапорт написаний ОСОБА_1 на ім`я начальника УПП в Харківській області Ольони Стрижак про те, що «26.02.2022 року потрапила до дому за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 , на теперішній час це є окупованою територією, зв`язку немає, світла та інтернету також немає. Громадський транспорт не ходе. Виїхати не маю можливості.

З окупантами не спілкуюся, почуваю себе задовільно.».

Так, з вищенаведеного вбачається, що можливості безпечного виїзду у місто Харків з окупованої території смт Козача Лопань для позивача не існувало.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивач у період з 24.02.2022 до початку вересня 2022 року, з незалежних від позивача причин, була позбавлена можливості прибути за місцезнаходженням Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у місто Харків.

Судова колегія зазначає, що висновки службового розслідування не містять, відповідачем до матеріалів справи не надано, а судом під час розгляду справи не добуто належних та допустимих доказів: отримання позивачем від начальника УПП в Харківській області ДПП або інших осіб наказу про те, щоб позивач евакуювалась на підконтрольну територію України; інформування про транспорт та безпечний маршрут, про місце перетину лінії фронту, а також надання при цьому провідника тощо.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком може вважатись лише винна, протиправна дія чи бездіяльність поліцейського.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина позивача у зазначених наказах Департаменту патрульної поліції від 19.05.2022 № 286 та № 814 о/с від 01.06.2022 дисциплінарних проступках є відсутньою, оскільки вони допущені позивачем в силу не залежних від нього, непереборних обставин, а відтак до дисциплінарної відповідальності його притягнуто незаконно.

Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки від 29.03.2023 р. спеціаліста поліграфолога старшого оперуповноваженого ВКП ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області В. Красовського, який пройшов підвищення кваліфікації за програмою «Американської асоціації поліграфологів (АРА)» (свідоцтво №0075 від 28 серпня 2021 р., видане Департаментом оперативно-технічних заходів) вищезазначена поліцейська Мельник М.О., інспектор відділу адміністративної практики УПП в Харківській області ДПП пройшла опитування 29.03.2023 р. із висновком про те, що ОСОБА_1 боялась погроз або фізичного насилля з боку військовослужбовців РФ і співпрацювала із окупаційною владою оскільки внутрішньо була переконана, що їй та її родичам загрожує небезпека у разі відмови від співпраці. Водночас, як вказано в означеній довідці, ці висновки містять вірогідний характер, повинні використовуватись виключно в якості орієнтувальної інформації та не можуть розцінюватись у якості доказу, крім випадків, передбачених законодавством. Крім того, в ході судового розгляду справи, відповідачем не надано доказів співпраці позивача з окупантами та наявності будь-яких дисциплінарних або кримінальних проваджень через це відносно ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки оскаржувані накази про звільнення підлягають скасуванню, а також те, що останнім робочим днем позивача було 02 червня 2022 року, позовна вимога позивача про поновлення на посаді підлягає задоволенню шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з 03.06.2022 р.

Так, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

Тому, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2022 по 18.04.2023 також підлягає задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Судовим розглядом встановлено, що згідно з довідкою про доходи Департаменту патрульної поліції від 09.12.2022 № 2304 про доходи, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача з розрахунку календарних днів становить 491, 80 грн., а її середньомісячна заробітна плата -14999, 85 грн.

Враховуючи, що 02.06.2022 був останнім робочим днем позивача, за який їй мало бути нараховано та виплачено грошове забезпечення, тому суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 03.06.2022 року по 18.04.2023 року.

Щодо законності та обґрунтованості судового рішення в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 19.02.2021 у справі № 820/3072/18.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу ним надано: копії договору про надання правової допомоги № 27/09/2022-2 від 27.09.2022, акту надання послуг від 16.11.2022 р., довідок про рух коштів на картці від 16.11.2022 та 17.11.2022 АТ «Універсалюанк», ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 1105713 від 21.11.2022 р.

Таким чином, враховуючи обставини цієї справи та надані позивачем докази в їх сукупності та, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 12000,00 грн.

Таким чином, суд, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 по справі № 520/10569/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 22.08.2023 року