Справа № 340/4266/23
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4266/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх, ЭДРПОУ 20632802)

до відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.05.2023 року №86 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, згідно довідок №154, №155, №156, №175 та періоди роботи з 01.07.2000 по 22.07.2000 рік, проходження служби в радянській армії в період з листопада 1978 року по листопад 1980 рік, зарахувавши до страхового стажу стаж роботи згідно записів у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 виданої у січні 1981 р. колгоспом ім. Крупської Мощенської сільради Гайворонського району Кіровоградської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2023 року про призначення пенсії за віком з 21.05.2023 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.05.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням відповідача-1 №86 від 18.05.2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Рішення мотивоване відсутністю у позивача необхідного страхового стажу, з підстав незарахування до стажу його роботи періоду роботи у колгоспі, а саме: з 1973 року по 1977 рік, з 1981 по 2003 рік, оскільки в архівних довідках зазначено не повністю ім`я і по батькові позивача, а також період роботи з 01.07.2000 року по 22.07.2000 року з посиланням на те, що відсутня сплата внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5).

Посилаючись на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка й надавалась відповідачу з метою призначення пенсії, та в якій зазначено всі необхідні відомості про періоди та характер його роботи, а також військовий квиток в підтвердження проходження служби в армії, вважає, що дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії є протиправними, та рішення відповідача про відмову в призначенні, - таким, що підлягає скасуванню, а відповідача слід зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком з 21.05.2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов відповідач-2 (Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області) заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачеві було відмовлено у призначення пенсії за віком у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного страхового стажу, оскільки за наслідками розгляду поданих позивачем документів було встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 03 роки, 05 місяців, 19 днів.

Відповідач-1 (Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) правом на подачу відзиву на позов не скористалось, вимог ухвали суду від 26.06.2023 року не виконало.

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 10.05.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, до якої додав:

- військовий квиток;

- архівні довідки №154, 155, 156, 175;

- довідку про присвоєння РНОКПП;

- паспорт;

- трудову книжку колгоспника.

Згідно із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №86 від 18.05.2023 року, за наслідками розгляду вищевказаної заяви позивача за принципом екстериторіальності йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із тим, що за наслідками розгляду поданих позивачем документів, загальний стаж роботи позивача складає 03 роки, 05 місяців, 19 днів, що не відповідає умовам п. 1ч. 1 ст. 26 Закону № 1058.

У рішенні зазначено, що до загального страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи, вказані у архівних довідках №154, 155, 156, 175, у колгоспі «ім.Крупської»: з 1973 року по 1977 рік, з 1981 по 2003 рік, оскільки в архівних довідках зазначено не повністю ім`я і по батькові позивача, а також період роботи з 01.07.2000 року по 22.07.2000 року з посиланням на те, що відсутня сплата внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5).

Згідно із записами у трудовій книжці колгоспника, виданій у січні 1981 року у колгоспі ім.Крупської Мощенської сільради Гайворонського району Кіровоградської області на ім`я ОСОБА_1 , містяться записи, зокрема про те, що позивач з 1981 року по 14.04.2003 року був членом колгоспу та працював шофером.

14.04.2003 року був звільнений з ТОВ "Маяк" в зв`язку з ліквідацією за ст.40 п.1 КЗпП України (а.с.17).

Згідно із військовим квитком НОМЕР_3 , виданим на ім`я ОСОБА_1 , позивач 09.11.1978 року по 19.11.1980 року проходив дійсну військову службу в лавах Радянської Армії (а.с.18).

Згідно із копією архівної довідки №175 виданої 08.05.2023 року архівним відділом Гайворонської міської ради Кіровоградської області стаж роботи ОСОБА_1 в ТОВ "Маяк с.Мощене (колгосп ім.Крупської), а саме у «Книзі обліку розрахунків з оплати праці» є дані про відпрацьовані вихододні за період з 1973 року по 1977 рік (а.с.7-8).

Згідно із копією архівної довідки №156 виданої 24.04.2023 року архівним відділом Гайворонської міської ради Кіровоградської області стаж роботи ОСОБА_1 в ТОВ "Маяк с.Мощене (колгосп ім.Крупської), а саме у «Книзі обліку розрахунків з оплати праці» є дані про відпрацьовані вихододні за період з 1981 року по 1987 рік (а.с.12).

Згідно із копією архівної довідки №155 виданої 24.04.2023 року архівним відділом Гайворонської міської ради Кіровоградської області про стаж роботи ОСОБА_1 в ТОВ "Маяк с.Мощене (колгосп ім.Крупської), а саме у «Книзі обліку розрахунків з оплати праці» є дані про відпрацьовані вихододні за період з 1988 року по 1996 рік (а.с.11).

Згідно із копією архівної довідки №154 виданої 24.04.2023 року архівним відділом Гайворонської міської ради Кіровоградської області стаж роботи ОСОБА_1 в ТОВ "Маяк с.Мощене (колгосп ім.Крупської), а саме у «Книзі обліку розрахунків з оплати праці» є дані про відпрацьовані вихододні за період з 1997 року по 2003 рік (а.с.10).

Судом встановлено, що трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 містить записи про кількість відпрацьованих людино-днів за рік та встановлений мінімум трудоднів/людиноднів, про нараховані кошти за рік, період виконання позивачем робіт, посаду, а саме за період: з 1981 року по 2003 року (а.с.16-17).

Вказані періоди відповідачем-1 до стажу не було враховано з тих підстав, що в архівних довідках вказано про те, що в документах колгоспу зазначено не повністю ім`я і по батькові позивача ( ОСОБА_1 ).

Зі змісту довідок судом встановлено, що відомості про наявність працівників з прізвищем, ім`ям та по батькові - ОСОБА_1 , у документах колгоспу відсутні.

У рішенні зазначено, що загальний стаж позивача який дає право на пенсію становить 03 роки 05 місяців 19 днів. Які саме періоди було зараховано відповдіачем-1 в рішенні не вказано, відзив із поясненням в тому числі, і в цій частині, до суду від нього не надходив.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV(у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV)).

Згідно із пунктом 1 частини 1статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІVвизначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у ній. При цьому значення трудової книжки як основного документа, що підтверджує стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Отже, правова норма статті 62 Вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Аналіз вищезазначених положень свідчить про те, що для призначення пенсії за віком за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей щодо стажу роботи. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Відповідно до ч. 1ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1,4ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ізст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В трудовій книжці колгоспника, виданої у січні 1981 року у колгоспі ім.Крупської Мощенської сільради Гайворонського району Кіровоградської області на ім`я ОСОБА_1 , містяться записи, зокрема про те, що позивач з 1981 року по 14.04.2003 року був членом колгоспу та працював шофером (а.с.16-17). Записи засвідчені підписом голови колгоспу, бухгалтера, та відбитками печатки.

В ході дослідження трудової книжки колгоспника під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, відповідач-1 в оскаржуваному рішенні не вказав про будь-які, на його думку, недоліки такої трудової книжки.

Відповідно до п. 1 «Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників», затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 310 від 21.04.1975 року «Про трудові книжки колгоспників», яка набрала законної чинності 01.01.1977 року (далі Положення № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Відповідно до пункту 5 Положень № 310, до трудової книжки колгоспника здійснюються записи про членство у колгоспі, дані про трудову участь прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової діяльності, його виконання.

Відповідно до п. 6 Положень № 310, усі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи у колгоспі підписом голови колгоспу чи спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Пенсійний орган не врахував змісту трудової книжки позивача, а послався на те, що в архівних довідках про підтвердження тих же періодів, є посилання на неповне вказання по батькові позивача в документах колгоспу, не зважаючи на те, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи записами у трудовій книжці.

Крім того суд зазначає, що частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про те, що до стажу позивача не може бути зарахований період роботи з 1981 року по 14.04.2003 року у колгоспі шофером за наявності записів у трудовій книжці колгоспника та відсутності зауважень щодо їх виконання, лише у зв`язку з тим, що у архівних довідках Гайворонської міської ради про цей стаж вказано, що в документах колгоспу не повністю зазначене по батькові позивача, не є належною підставою для відмови у зарахуванні таких періодів до страхового стажу, а тому рішення в цій частині є протиправним (а.с.16-17).

Що стосується періоду з 1973 по листопад 1978 року, то суд зазначає наступне.

До матеріалів справи позивач надав додатково довідки Гайворонського ремонтно-транспортного підприємства №11/05 та №12/05 від 11.05.2023 року, витяг з погосподарської книги Гайворонської міської ради від 06.06.2023 року вих.№113.

Вказані документи датовані після подання позивачем заяви та документів до пенсійного органу про призначення пенсії та досліджені відповідачем не були, а тому суд не може брати їх до уваги в обґрунтування протиправності висновків оскаржуваного рішення.

Натомість, суд звертає увагу позивача, що він не позбавлений права подати їх у встановленому порядку для розгляду пенсійному органу разом із іншими документами для вирішення питання про призначення пенсії.

Відповідно до статті 56 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

За змістом оскаржуваного рішення відповідачем-1 не враховано до страхового стажу період роботи з 01.07.2000 року по 22.07.2000 року в зв`язку з відсутністю сплати внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) (а.с.6).

Своєї позиції з приводу такого висновку позивач в позовній заяві не висловив, будь-яких аргументів, які би спростовували такий висновок не навів, доказів в обґрунтування не подав.

Не надали доказів в підтвердження відсутності сплати внесків за період роботи з 01.07.2000 року по 22.07.2000 року і відповідачі.

З архівної довідки вбачається №154 від 24.04.2023 року №154 в графі "липень" в колонці вихододні за 2000 рік стоїть прочерк ("-"). Тобто вказано, що виходів на роботу у позивача не було (а.с.10).

Суд вважає, що у випадку якщо у позивача є заперечення з приводу відсутності підстав для зарахування періоду з 01.07.2000 року по 22.07.2000 року до страхового стажу, він не позбавлений права подати підтверджуючі документи в обґрунтування наявності підстав для його включення (індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5), тощо).

У позовній заяві позивач просить суд скасувати рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язавши відповідача-2 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, згідно довідок №154, №155, №156, №175 та періоди роботи з 01.07.2000 по 22.07.2000 рік, проходження служби в радянській армії в період з листопада 1978 року по листопад 1980 рік, зарахувавши до страхового стажу стаж роботи згідно записів у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 виданої у січні 1981 р. колгоспом ім. Крупської Мощенської сільради Гайворонського району Кіровоградської області.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення не містить висновку про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження служби в Радянській Армії з листопада 1978 року по листопад 1980 рік.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні не вказано періодів, які зараховані до стажу позивача, а міститься посилання лише на те, що за результатами розгляду поданих позивачем документів, його загальний страховий стаж становить 03 роки, 05 місяців 19 днів, що не дає можливості встановити питання включення чи не включення до страхового стажу періоду проходження служби в радянській армії.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач-1, користуючись, зокрема, наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різних способів та засобів для дотримання своїх зобов`язань, протиправно не врахував під час вирішення питання про призначення позивачеві пенсії, відповідно до його заяви від 10.05.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», записи в трудовій книжці колгоспника позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, та записи в якій підтверджують періоди роботи позивача, зокрема, з січня 1981 року по 14.04.2003 року, у зв`язку із чим, рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, суд визнає протиправними, та таким, що підлягає скасуванню, і вважає наявними підстави для повторного розгляду заяви та доданих документів про призначення пенсії позивачу.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що такий повторний розгляд заяви повинно здійснити саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, оскільки скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області спричиняє саме у нього обов`язок розгляду такої заяви повторно.

З приводу питання зарахування періоду роботи 1973 по 1977 рік, з 01.07.2000 року по 22.07.2000 рік та періоду служби в армії, то позивачу при повторному розгляді заяви належить надати додаткові документи в підтвердження наявності підстав для їх зарахування до страхового стажу, зокрема, і ті, які додані до даного позову, про що вказано вище.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначення пенсії та зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 10.05.2023 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням встановлених обставин у справі, враховуючи, що спір в даному випадку виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача судових витрат у повному обсязі, а саме у сумі 1073,60 грн., які слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18 травня 2023 року №пенс.спр.86 про відмову в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 травня 2023 року про призначення пенсії за віком з 21 травня 2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА