Справа № 520/881/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 серпня 2023 року № 520/881/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

установив

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не взяття на облік та не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області взяти на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивачеві призначено в Україні пенсію за вислугу років у 2004 році, вона проживала у АР Крим. В подальшому у 2021 році позивач виїхала з тимчасово окупованої території АР Крим, у листопаді 2021 року прописана у м.Харкові та звернулась із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Однак відповідач відмовив у поновленні пенсії з підстав відсутності необхідних для поновлення виплати пенсії документів (пенсійної справи).

16.08.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю зазначивши, що приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності за заявою від 11.08.2022 управління діяло у відповідності до вимог чинного законодавства

Суд встановив, що позивач є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 17.04.1998 року Феодосійським МВУУ МВС України в Криму

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.11.2004 позивачка є пенсіонером за віком.

До тимчасової окупації Криму та м. Севастополя та проведення незаконного референдуму щодо статусу півострова проживала та з 11.10.2002 по 24.11.2021 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . У листопаді 2021 року знаята з реєстрації за вказаною адресою та зареєстрована у м.Харкові за адресою: АДРЕСА_3 ).

Позивач подала заяву про переведення виплати пенсії з АР Крим за місцем проживання у м. Харків.

З урахуванням вимог до п. 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), 05.12.2021 відповідачем направлено запит до пенсійних органів РФ щодо направлення пенсійної справи позивачки.

За наслідками розгляду заяви, відповідач листами, копії яких містіться у матеріалах справи , позивачці повідомлено, що управління 05.12.2021 здійснено запит до відповідних органів ПФ РФ , проте пенсійна справа не отримана. Повторне направлення запиту буде можливим після скасування воєнного стану.

19.08.2022 позивач подала до відповідача заяву про призначення пенсії по інвалідності.

Листом ГУПФУ в Харківській області від 12.10.2022 позивачку повідомлено про те, що за наслідками розгляду заяви ГУ ПФУ в Вінницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.08.2022 № 14 з підстав відсутності у наданих документах довідки про перебування/неперебування на обліку в органах пенсійного фонду АРК, яка на даному етапі знаходиться на непідконтрольній українській владі території відповідно до постанови КМУ від 07.11.2014 № 1085-р.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Конвенції, ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ст.3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Частини 1 та 2 ст. 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відтак, конституційне право на соціальний захист включає право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Європейська соціальна хартія, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Так, ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, а саме: виплата пенсії припиняється, за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За приписами ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з п.2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Отже, за змістом ст. 49 Закону № 1058-ІV та п. 2.8 Порядку № 22-1 обов`язковою умовою для поновлення виплати пенсії є наявність у пенсійного органу пенсійної справи особи.

Згідно з п. 4.12 розділу IV Порядку №22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання).

При цьому, для переведення виплати пенсії позивача з Автономної Республіки Крим за новим місцем проживання Головне управління Пенсійного фонду: - має надіслати запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначив пенсію за попереднім місцем проживання, з огляду на захоплення АРК до компетентного органу РФ; - отримати підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду РФ.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено надіслання вказаного запиту на адресу ПФ РФ, отримання вказаного запиту підтверджується листом ГУ отделения ПФ РФ по Республике Крым від 26.08.2022 № С-18031-000717/20861-22, у якому в тому числі зазначено, що пенсійна справа направлена на адресу ГУПФУ в Харківській області

У зв`язку з військовою агресією РФ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває до цього часу, акціонерне товариство Укрпошта з 24.02.2022 тимчасово припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації, тому відповідач не може з об`єктивних причин надіслати до компетентного органу РФ відповідний запит та отримати підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду РФ.

Натомість, військова агресія РФ проти України, є форс-мажорною обставиною, яка не залежить ні від позивача, ні від відповідача.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, раніше, позивачу призначена пенсія за віком, він має трудову книжку на підтвердження зайняття трудовою діяльністю на території України (АР Крим) та є громадянином України, згідно наданої копії паспорта громадянина України, переїхала з тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим.

Суд враховує позицію відповідача стосовно того, що він має отримати пенсійну справу позивача та підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду РФ, проте відсутність даних документів пов`язано з форс-мажорною обставиною війною, тому позивач не може бути позбавлений виплати пенсії основного джерела надходження коштів, до того моменту поки у відповідача не будуть в наявності докази продовження виплати позивачу пенсії саме органами пенсійного фонду РФ.

Зі змісту листа ГУ отделения ПФ РФ по Республике Крым від 26.08.2022 № С-18031-000717/20861-22, розпорядження про зняття виплатної справи з обліку від 11.01.2022 вбачається, що з 06.10.2009 по 31.01.2022 позивач отримувала пенсію по втраті годувальника; після отримання 28.2.2021 запиту ГУПФУ в Харківській області виплатна справа знята з обліку, справа направлена до ГУПФУ в Харківській області.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, де суд дійшов висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Відповідно до ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.72-77, 90, 210 КАС України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку , визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст. 14,243-246,293,295-296 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не взяття на облік та не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області взяти на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поновити виплату пенсії з 01.02.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Зоркіна Ю.В.