Справа № 420/2816/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/2816/23

Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П. Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

при секретарі Аргіровій М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 3-тя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування акту про настання смерті,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 3-тя особа: ОСОБА_2 , в якому просила визнати протиправним та скасувати акт про настання смерті ОСОБА_3 від 05.05.2022, що складений Військовою частиною НОМЕР_1 .

В обґрунтовування позовних вимог зазначено, що 05.05.2022 військовою частиною НОМЕР_1 складено акт про настання смерті ОСОБА_3 , який о 12:30 год. 03.03.2022 внаслідок ракетного удару на катері, що виконував радіолокаційну розвідку у районі Кінбурської коси, затонув та пропало безвісті 11 членів екіпажу. На підставі оспорюваного акта про настання смерті ухвалено рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 31.08.2022 по справі № 506/358/22 за заявою ОСОБА_2 та Окнянським відділом ДРАЦС у Подільському район Одеської області їй видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 сери НОМЕР_2 від 03.11.2022.

Зазначає, що акт про настання смерті від 05.05.2022 є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку, оскільки за офіційними даними військовослужбовець ОСОБА_3 знаходиться у статусі безвісті зниклого, його залишено у списках та на всіх видах забезпечення військової частини НОМЕР_1 , відсутня достовірна інформація про його загибель, отже явно не відповідає результатам спеціального розслідування військової частини, що проводилось відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування акту про настання смерті - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції посилався на встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в районі Кінбурської коси Миколаївської області за рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 31.08.2022 року за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Окнянський РВ ДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного МРУ Міністерства юстиції, яке постановою Одеського апеляційного суду від 18.04.2023 по справі №506/358/22 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що акт про настання смерті від 05.05.2022 року не вплинув на права чи інтереси позивача та не призвів до юридичних наслідків для нього; оскільки акт, не є фактом, від якого залежить виникнення, реалізація, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. В свою чергу зазначає, що рішення у справі № 506/358/22 оскаржуються в касаційній інстанції, а тому зазначення цього факту як доказу є порушенням норм ст. 74, 77, 78 КАС України. При цьому вказує, що акт про настання смерті прямим чином впливає на права та інтереси позивача та призводить до негативних наслідків, у вигляді неможливості отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю, як родива військовослужбовця, оскільки рішеннями у справі № 506/358/22 не встановлено, що смерть настала внаслідок воєнних дій. Також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №206 від 07.11.2018, старшого матроса ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13.10.2018 № 13-РС на посаду баталера боцманської команди військової частини НОМЕР_3 , який прибув із військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , з 07 листопада 2018 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, а на продовольче з 08 листопада 2018 року при військовій частині НОМЕР_5 .

Наказано вважати таким, що з 07 листопада 2018 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3000 (7 тарифний розряд) гривень на місяць, шпк «старшина 1 статті».

З 07 листопада 2018 року виплачувати надбавку за особливості проходження служби у розмірі 13,5% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

З 07 листопада 2018 року виплачувати премію у розмірі 106% від посадового окладу.

Вислуга років станом на 06 листопада 2018 року складає: календарна - 07 років 06 місяців 24 доби, пільгова - 12 років 2 місяці 24 доби.

Відповідно до сповіщення сім`ї №1, зареєстрованого в Подільському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки №689 від 05.03.2022 року, ОСОБА_2 повідомлено про те, що її чоловік старшина 1 статті ОСОБА_3 баталер боцманської команди патрульного катера "Слов`янськ" військової частини НОМЕР_1 , старшина І статті, виконуючи бойове завдання з розвідки та висвітлення надводної та повітряної обстановки, протипідводно - диверсійної оборони та охорони портів Одеса, Чорноморськ, Південний було нанесено авіаудар ворожим літаком РФ по патрульному катеру " ІНФОРМАЦІЯ_2 " військової частини НОМЕР_1 , в результаті чого попадання крилатої ракети Повітря-Земля призвело до затоплення катера, після чого вірний військовій присязі зник безвісти "03" березня 2022 року.

Згідно з п. 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №82 від 08.04.2022 року, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 06.04.2022 №25-РС (по особовому складу) нижчепойменованих осіб рядового та старшинського складу з 03 березня 2022 року УВІЛЬНЕНО від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 із залишенням у списках та на всіх видах забезпечення військо частини НОМЕР_1 :

7.2. Старшину 1 статті ОСОБА_4 , баталера боцманської команди військової частини НОМЕР_3 .

05.05.2022 року військовою частиною НОМЕР_1 складено акт про настання смерті, в якому зазначено, що старший лейтенант ОСОБА_5 , помічник командира військової частини НОМЕР_3 , старший лейтенант ОСОБА_6 офіцер з бойового управління військової частини НОМЕР_3 , матрос ОСОБА_7 , комендор команди бойового управління військової частини НОМЕР_7 , старшина 2 статті ОСОБА_8 , командир відділення команди бойового управління військової частини НОМЕР_3 , старшина 1 статті ОСОБА_9 , командир відділення команди бойового управління військової частини НОМЕР_3 , засвідчується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год. 30 зв. ОСОБА_3 помер, загинув за наступних обставин:

О 02:00 03.03.2022 зайняли лінію радіолокаційної розвідки в районі Кімбурської коси, на катері знаходилось 19 (дев`ятнадцять) членів екіпажу. Катер здійснював розвідку в районі рухаючись курсами 140-320 з швидкістю 12 вузлів (періодично виконуючи маневри координат). Близько о 12:30 03.03.2022 в правий борт в район машинного відділення влучила ракета. Ракету було випущено з ворожого літака збройних сил РФ (ракета противокорабельна ймовірно Х31). Під час влучення ракети в катер ми знаходились на ходовому містку. Після влучення ракети ми спустилися до радіорубки та хотіли пройти через центральний коридор, але не змогли, тому що прохід було заблоковано, після чого ми повернулись до ходового містка та через правий борт перебрались до даху радіорубки а з неї спустились до баку. Після того як катер почав іти під воду ми поплили до рятувального надувного плота. Коли ми забралися на плот, ми побачили виступаючу мачту з води. Катер затонув у точці з координатами Ш=46°28,327 N; Д=31°25,564 Е. Внаслідок ракетного удару пропало безвісті 11 членів екіпажу.

Позивач вважає зазначений акт протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний акт, не є фактом, від якого залежить виникнення, реалізація, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, а отже оскаржуваний акт не стосується та не впливає на права та обов`язки позивача, відтак не порушує їх, а тому у задоволенні позову про визнання його протиправним та скасування слід відмовити.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається) у разі безвісної відсутності - до визнання його в установленому порядку безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно з пунктами 7, 34, 230 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Контракт припиняється (розривається) зокрема: у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим; у день видачі свідоцтва про смерть військовослужбовця на підставі проведеної генетичної експертизи, якщо військовослужбовця не було визнано судом безвісно відсутнім чи оголошено померлим.

Військовослужбовці, які померли, загинули виключаються зі списків особового складу Збройних Сил України наказами по особовому складу командирів (начальників), яким надано право видавати накази по особовому складу, незалежно від номенклатури призначення.

Наказом Міністерства оборони України №333 від 26.05.2014 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 року за №611/25388, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України (далі - Інструкція №333), яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2.9 глави 2 розділу ІІ Інструкції №333 виключення зі списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки:

- фізичної особи, визнаної судом безвісти відсутньою, - з дня, зазначеного в рішенні суду;

- військовослужбовців, які померли від хвороб, загинули унаслідок трагічного випадку, - з дня смерті (загибелі) після отримання документів, що засвідчують смерть (загибель).

У главі 7 розділу II Інструкції №333 передбачений такий порядок обліку померлих (загиблих), зниклих безвісти, безвісно відсутніх, захоплених в заручники або інтернованих військовослужбовців і працівників:

7.1. Командир військової частини зобов`язаний у день смерті (загибелі), зникнення безвісти, захоплення в заручники або полон, інтернування військовослужбовця особисто повідомити письмово та через засоби зв`язку військового комісара за місцем проживання сім`ї померлого (загиблого), зниклого безвісти, захопленого в заручники або полон, інтернованого дату і причину смерті (обставини загибелі, зникнення безвісти, захоплення в заручники або полон, інтернування) військовослужбовця.

7.2. Смерть (загибель) військовослужбовця повинна бути зареєстрована в органах РАЦС, а для тих, які перебувають за кордоном, - у дипломатичних представництвах (консульських установах) України.

7.3. Військовослужбовці, які померли (загинули) від захворювання, внаслідок нещасного випадку, від отриманих ними поранення, контузії, травми, каліцтва, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, завданих іншою особою, гострого професійного захворювання (отруєння), одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни, після встановлення причин і обставин смерті (загибелі) та отримання підтвердних документів виключаються наказом по стройовій частині зі списків особового складу військової частини.

7.4. Наказ по стройовій частині є підставою для відправлення за належністю власних речей, цінностей і особистих документів військовослужбовця, який помер (загинув) або визнаний рішенням суду безвісно відсутнім чи оголошений померлим, а також для внесення до облікових документів даних про час і причину виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

7.7. На підставі наказу по стройовій частині в книзі алфавітного обліку особового складу та книзі алфавітного обліку офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу робиться запис із зазначенням дати і причини смерті (загибелі) військовослужбовця, місця поховання, номера наказу про виключення зі списків особового складу військової частини, коли, кому та за яким номером надіслано Сповіщення.

Розділом ІІІ Інструкції №333 передбачена організація та ведення обліку особового складу в особливий період.

Згідно з пунктом 1.16 глави 1 розділу III Інструкції №333 загиблі та померлі офіцери, особи рядового, сержантського і старшинського складу виключаються зі списків особового складу Збройних Сил наказами по особовому складу в порядку, установленому в пункті 11.3 цієї глави.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу III Інструкції №333 передбачено, що особовий склад, який безповоротно вибув із Збройних Сил унаслідок загибелі (смерті) та з інших причин, становить безповоротні втрати особового складу. Вони розподіляються на бойові та інших загиблих (померлих).

До бойових безповоротних втрат належать особи, які: - загинули під час виконання бойових завдань; - загинули від застосування противником зброї масового ураження й інших видів зброї; - померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва, хвороби та з інших причин під час бойової обстановки, перебування в полоні (у заручниках) або інтернування незалежно від місця смерті; - загинули внаслідок подій і нещасних випадків, пов`язаних із виконанням завдань командування, під час виконання бойових завдань (аварії літаків, автомашин та іншої бойової техніки, аварії (катастрофи) на залізниці, вибухи мін, виконання рятувальних робіт тощо).

До інших загиблих (померлих) належать особи, які: - померли від захворювання та з інших причин, не пов`язаних з участю в бойових діях; - покінчили життя самогубством; - загинули (померли) від необережного поводження зі зброєю, через порушення заходів безпеки, внаслідок позастатутних взаємовідносин, в аваріях, катастрофах та інших випадках, не пов`язаних із виконанням завдань командування та бойових завдань.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.5 глави 3 розділу III Інструкції №333 у штабах військових частин, в управліннях з`єднань кораблів і суден забезпечення, в яких облік особового складу ведеться в порядку, установленому для штабу військової частини, персональний облік безповоротних втрат особового складу в особливий період ведеться за іменними списками безповоротних втрат особового складу.

Іменні списки безповоротних втрат особового складу складаються на підставі наказів по стройовій частині окремо за кожною категорією особового складу в алфавітному порядку в трьох примірниках із розподілом на бойові та інших загиблих (померлих). Іменні списки звіряються з даними статистичного обліку втрат і подаються до вищого кадрового органу у двох примірниках. Треті примірники іменних списків підшиваються до справи обліку безповоротних втрат військової частини.

У районному (об`єднаному, міському) військовому комісаріаті персонально обліковуються військовослужбовці, які загинули (померли), зникли безвісти, яких визнано відповідним рішенням суду безвісно відсутніми чи оголошено померлими, а також ті, що потрапили в полон, захоплені в заручники або інтерновані, які призивалися (приймалися) на військову службу цим військовим комісаріатом, а також військовослужбовці, які загинули (померли), зникли безвісти, ті, що потрапили в полон, захоплені в заручники, сім`ї яких проживають на території цього району. Облік ведеться на підставі отриманих від військових частин і закладів охорони здоров`я Сповіщень і Повідомлень (додаток 63) від військових комісаріатів.

Для ведення довідкової роботи за запитами (листами) і контролю вручення Сповіщення сім`ї сім`ям військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти, потрапили в полон, захоплені в заручники або інтерновані, у військовому комісаріаті ведеться Алфавітна книга обліку безповоротних втрат військовослужбовців і призначення пенсій їхнім сім`ям (додаток 64) окремо за кожною категорією особового складу.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 глави 4 розділу III Інструкції №333 облік похованих військовослужбовців (працівників) здійснюється за Іменними списками безповоротних втрат особового складу.

Іменні списки безповоротних втрат особового складу на загиблих (померлих) військовослужбовців (працівників) складаються після видання наказу командира військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця (працівника) зі списків військової частини в зв`язку зі смертю (загибеллю).

Згідно з пунктами 5.1, 5.2, 5.4, 5.5 глави 5 розділу ІІІ Інструкції №333 протягом доби після отримання підтвердженої відповідними донесеннями достовірної інформації про загибель (смерть), зникнення безвісти, потрапляння у полон, захоплення в заручники або інтернування на кожного військовослужбовця (працівника) військової частини, який загинув (помер), зник безвісти, потрапив у полон, захоплений у заручники, інтернований у нейтральній державі, складається та надсилається до районного (об`єднаного, міського) військового комісаріату за місцем проживання сім`ї (близьких родичів) Сповіщення. Надсилати Сповіщення безпосередньо сім`ям загиблих (померлих), зниклих безвісти, полонених, захоплених у заручники, інтернованих або їхнім близьким родичам категорично забороняється.

Районний (об`єднаний, міський) військовий комісаріат на підставі одержаних від військових частин Сповіщень зобов`язаний не пізніше семи днів після їх отримання вручити сім`ям (близьким родичам) загиблих (померлих), зниклих безвісти, полонених, захоплених у заручники або інтернованих військовослужбовців (працівників) Сповіщення сім`ї.

Якщо одержане військовим комісаріатом Сповіщення викликає сумніви у його достовірності, військовий комісар зобов`язаний вжити заходів для повного уточнення всіх даних отриманого Сповіщення і лише після підтвердження його достовірності виписати і вручити сім`ї (близьким родичам) загиблого (померлого), зниклого безвісти, полоненого, захопленого в заручники або інтернованого Сповіщення сім`ї. У разі підтвердження недостовірності Сповіщення воно негайно направляється до кадрового органу Генерального штабу. Одночасно про це повідомляється командиру військової частини, начальнику штабу з`єднання або керівнику закладу охорони здоров`я, від якого надійшло Сповіщення.

У разі надходження до військового комісаріату будь-яких змін до раніше одержаного Сповіщення військовий комісар зобов`язаний внести ці зміни до облікових документів військового комісаріату, повідомити про це сім`ю (близьких родичів) загиблого (померлого), зниклого безвісти, полоненого, захопленого в заручники або інтернованого, а якщо ці зміни впливають на виплату пенсії або одержання встановлених пільг, одночасно повідомити про це відповідні органи.

Отримані військовим комісаріатом із військових частин, з`єднань, закладів охорони здоров`я Сповіщення та інші документи, які підтверджують загибель (смерть), зникнення безвісти, потрапляння у полон, захоплення в заручники або інтернування військовослужбовця (працівника), підшиваються до справи.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року за №719/4940, підставою для державної реєстрації смерті є зокрема: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

За визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону:- особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук; - особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частин 3, 4 статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, була оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не було встановлено, проведення розшуку в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України.

Статтею 21 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, що у разі наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам.

Достовірною інформацією про смерть особи є результати аналізу і зіставлення інформації про вилучення людських останків, наданої пошуковими групами, посмертної інформації про такі останки, наданої бюро судово-медичної експертизи, інформації про профілі ДНК та результати зіставлення ДНК, надані ДНК-лабораторіями, з інформацією, що відома про особу, зниклу безвісти за особливих обставин. Ця інформація міститься у комплексному звіті про ідентифікацію.

Відповідно до частин 1, 4 статті 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме).

Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з частиною 4 статті 285 Цивільного кодексу України у разі смерті фізичної особи члени її сім`ї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні причин її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду.

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачена виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, яка здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 задокументований у військовій частині НОМЕР_1 як безвісті відсутній, при цьому з акту про настання смерті та акту службового розслідування за фактом втрати патрульного катера «Слов`янськ» за особливих обставин при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, що пов`язано з виконанням ним обов`язків військової служби, його доля та місце знаходження наразі невідомі.

Військова частина НОМЕР_1 вживали заходи щодо розшуку зниклого безвісти військовослужбовця та щодо з`ясування обставин його зникнення та вірогідної смерті.

З листів Командування ВМС ЗСУ України від 10.12.2022 №154/115/1/710, військової частини НОМЕР_1 від 11.01.2023 року №48, 18.03.2023 року №460, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 23.02.2023 р. №222/кш/190, слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 20.03.2023 №64/П 82/10, вжитими заходами достовірно не вдалося встановити місцезнаходження особового складу, командуванням військової частини було прийнято рішення визначити статус військовослужбовців як таких, що безвісти зниклі. Командування ВМС ЗСУ здійснює заходи щодо розшуку зниклих безвісти та повернення військовослужбовців, які перебувають в полоні держави агресора, в межах своїх повноважень відповідно до чинного законодавства України, зокрема шляхом надання відповідної інформації до Національного інформаційного бюро, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненим. Інформація щодо членів екіпажу патрульного катеру «Слов`янськ» внесена до відповідних списків. Про зникнення безвісти членів екіпажу патрульного катеру «Слов`янськ» було повідомлено компетентні правоохоронні органи.

Також в листах вказано, що пошуки зниклого безвісти у зв`язку з воєнними діями 03 березня 2022 року старшини 1 статті ОСОБА_3 проводились 12 березня 2022 року, проте результатів не мали, пошуки будуть проводитись після закінчення активних бойових дій в районі події. Перебування ОСОБА_3 у полоні держави агресора не підтверджено російською стороною та Міжнародним Комітетом Червоного Хреста.

Крім того, в листі слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 20.03.2023 №64/П 82/10, в рамках кримінального провадження здійснюються необхідні слідчі та процесуальні дії для розшуку безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_3 . Зокрема, допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 , отримано зразки її букального епітелію, призначено та проведено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, результати якої (генетичні ознаки ОСОБА_1 ) долучені до обліку генетичних ознак людини Експертної служби МВС України. На даний час, інформації щодо ймовірних співпадінь на адресу органу досудового розслідування не надходили.

Так, у березні 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 складено акт про настання смерті від 05.05.2022 року, у якому засвідчено, що ОСОБА_10 помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год. 30 хв. при виконанні бойового завдання в районі Кімбурської коси внаслідок влучання ворожої ракети в катер, у якому він знаходився. Акт складений військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 , які були очевидцями події.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 31.08.2022 року у справі №506/358/22, Окнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 03.03.2022 року серія НОМЕР_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.04.2023 року апеляційну скаргу адвоката Проніної Ольги Олександрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 31 серпня 2022 року,- залишено без змін. Скасовано зупинення дії рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 31 серпня 2022 року.

Судом першої інстанції правомірно вказано, що складання акту про настання смерті не зупиняє проведення процедури з пошуку зниклого безвісти військовослужбовця відповідно до частин 4 статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, була оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не було встановлено, проведення розшуку в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

Наявність свідоцтва про смерть ОСОБА_3 дає право члену сім`ї загиблого військовослужбовця звернутися до районного ТЦКСП за призначенням одноразової грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством, що також вірно зазначено судом першої інстанції.

Доводи апелянта, що акт про настання смерті прямим чином впливає на права та інтереси позивача та призводить до негативних наслідків, у вигляді неможливості отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю, як родина військовослужбовця, оскільки рішеннями у справі № 506/358/22 не встановлено, що смерть настала внаслідок воєнних дій, колегія суддів не приймає до уваги з підстав викладених вище. При цьому суд не надає оцінку обставинам справи № 506/358/22.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, а тому встановлена судом відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту є підставою для прийняття рішення про відмову у позові.

У постанові від 16 жовтня 2018 року (Справа № 9901/415/18) Велика Палата Верховного Суду зазначає, що: «Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише у письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично- діяльнісній (конклюдентній) формах».

Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.

Отже, оскаржуваний акт про настання смерті від 05.05.2022 року не вплинув на права чи інтереси позивача, не призвів до юридичних наслідків для нього. Цей акт, не є фактом, від якого залежить виникнення, реалізація, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний акт не стосується та не впливає на права та обов`язки позивача, відтак не порушує їх, а тому у задоволенні позову про визнання його протиправним та скасування слід відмовити, а доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції, правомірно з урахуванням ст. 257 КАС України, призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагав проведення судового засідання з викликом сторін, а отже доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права є такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не впливають на його правомірність.

Разом з цим, є також безпідставним клопотання про виклик свідків, оскільки позивачем не доведено неможливості встановлення певних обставин справи в інший спосіб окрім показів свідків. При цьому, судом враховано предмет доказування та наявні в матеріалах справи докази.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виклик свідків - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 серпня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова