Справа № 729/1015/23
Суддя: Кузюра В. О.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 729/1015/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі судді Кузюри В.О. , за участі секретаря Ященко Л.В. розглянувши в спрощеному судовому провадженні в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Чернігівській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати незаконними та скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України , відповідальність за які передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, ст.ст. 121 та 125 КУпАП.

03.07.2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та було відкрите спрощене провадження без виклику осіб, учасникам надіслана копія ухвали , відповідачу з копіями позовної заяви та додатків.

Заперечень щодо розгляду в спрощеному провадженні позову від учасників не надходило.

20.07.2023 року відповідач надіслав відзив на позов з додатками.

Згідно позовної заяви позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2023 року була винесена постанова серії БАВ № 248120 , відповідно до якої він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП , а саме за порушення ним п. 9.9 "б" ПДР України за порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світловими фарами .

Відповідно до підпункту «б» п. 9.9 ПДР України у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена.

Відповідаольність за ч.2 ст.122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

При цьому позивач звертає увагу , що відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами має місце при початку руху чи зміні його напрямку. Зупинка на вимогу поліцейського на виконання вимог п.9.9 «б» ПДР України не стосується початку руху чи зміни напрямку. Таким чином вважає, що порушення позивачем вимог п.9.9 "б" не може бути кваліфіковано за ч.2 ст. 122 КУпАП, а в діях позивача відсутній склад правопорушення.

Також 08.06.2023 року була складена постанова серії БАД № 050948 відповідно до якої позивач керував автомобілем , який технічно несправний , а саме малася тріщина на лобовому склі , в межах дії склоочисників та відсутні задні бризговики , отже порушив вимоги п.п. 31.4.7 «г» ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.121, ст..125 КУпАП. Перелік технічних несправностей при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений в розділі 31 ПДР України , а саме Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання . Однак в даному переліку така несправність як тріщина та сколи на лобовому склі відсутня, що виключає відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.

Також позивач притягнутий до відповідальності за порушення п.п. 31.4.7 ПДР України за відсутністьзадніх бризговиків . Приймаючи постанову поліцейським не взято до уваги пояснення позивача , оскільки дана несправність виникла під час руху , він виїжджав з бризговиками , але через незадовільний стан дорожнього покриття один з бризговиків був втрачений. Відповідно до п.31.5 ПДР України не забороняється подальший рух в разі неможливості усунути несправність на місці до місця стоянки чи ремонту , дотримуючись виконання вимог п.9.9 та 9.11 ПДР України . Поліцейський не вказав в постанові на порушення позивачем п.31.5 ПДР України , отже в діях позивача відсутній склад правопорушення .Враховуючи вищезазначене просить визнати оскаржувані постанови незаконними та скасувати їх.

Відповідачем надано відзив на позов відповідно до якого просять відмовити позивачу в задоволенні вимог з наступних підстав.

Щодо постанови серії БАД № 050948 від 08.06.2023 року зазначили наступне. Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Пунктом 5.1 ДСТУ 3649:2010 передбачено , що технічний стан колісних транспортних засобів повинен відповідати вимогам законодавства , чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища. Згідно п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників . Відповідно до п.7.8.1 ДСТУ 3649:2010 відповідність вимогам , зокрема п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 перевіряють візуально та у відповідних випадках прикладанням зусилля , приведеним у дію , простукуванням нарізевих з`єднань. Тріщина на вітровому склі не відноситься до технічної несправності з якою забороняється експлуатація автомобіля , але відповідно до п.31.1 ПДР України є порушенням законодавства, чинних нормативних документів , що стосуються безпеки руху , а саме п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, за що передбачена відповідальність за ст.125 КУпАП. Згідно тп.31.4.7 "е "ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності технічних несправностей і невідповідності таким вимогам : відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики. Згідно п.6.8.13 ДСТУ 3649:2010, КТЗ мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин. Відповідно до п.31.4.7 "е" ПДР України відсутність бризковиків на транспортному засобі вважається технічною несправністю , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП. Відповідно до ст.36, ч.2 КУпАП розгляд за ч.1 ст.121 та ст..125 відбувався одночасно і адмінстягнення було накладено в межах санкції , встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Щодо змісту постанови серії БАВ № 248129 від 08.06.2023 року вказують , що п. 9.9 «б» ПДР України передбачено, що у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена.

Відповідно до п. 9.1 «г» ПДР України попереджувальним сигналом є увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда. .Згідно коментаря до ПДР України роз"яснено , що якщо водій при зупинці співробітником поліції забуде увімкнути аварійну світлову сигналізацію , його можуть звинуватити в порушенні користування попереджувальними сигналами . За це правопорушення законодавством передбачений штраф за ст..122 КУпАП.

Таким чином позивач не увімкнувши аварійну світлову сигналізацію після зупинки поліцейськими порушив правила користування попереджувальними сигналами , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

При винесенні співробітниками поліції відповідних постанов була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності , позивачу було роз"яснено права, перешкод в їх реалізації не було , роз"яснено суть правопорушень , заслухано пояснення позивача , зокрема заперечення щодо можливості експлуатації автомобіля з тріщиною на лобовому склі , роз"яснено порядок оскарження постанов, що підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського , який наданий до відзиву . Отже враховуючи вищезазначене просять відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши позовну заяву , відзив на позов, проаналізувавши надані докази в їх сукупності , суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що інспектори ВБДР УПП в Чернігівській області ДПП Трусенко В.В. та Гагара А.М. при винесені постанов по справам про адміністративні правопорушення діяли у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, постанови є законними та обгрунтованими , відповідачем доведено їх правомірність , а тому відсутні підстави для скасування постанов серії БАД № 050948 від 08.06.2023 року та серії БАВ № 248120 від 08.06.2023 року .

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося.

Керуючись ст.77, 122, 241-246, .286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Чернігівській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень серії БАД № 050948 від 08.06.2023 року та серії БАВ № 248120 від 08.06.2023 року відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя :