Справа № 440/1342/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 р. Справа № 440/1342/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2023, (головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава) по справі № 440/1342/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом в якому просив :

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Полтавській області № 68 о/с від 08.02.2023 року в частині звільнення з посади ОСОБА_1 начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області та переміщення на посаду заступника начальника відділу поліції начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області з 09 лютого 2023 року;

- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області з 09 лютого 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що наказ ГУНП у Полтавській області № 68 о/с від 08.02.2023 в частині його звільнення та переміщення на посаду заступника начальника відділу поліції начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області з 09.02.2023 року винесений з порушенням норм трудового законодавства. Нова посада є нижчою від раніше займаної позивачем посади в м. Кременчук. Також, всупереч забороні переміщення поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення, позивача було переміщено на іншу посаду з діючим дисциплінарним стягненням. Переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У спірному випадку переміщення позивача не переслідує легітимну мету та не пов`язане з певними об`єктивними чинниками інтересами служби, так як жодних законних підстав для його переміщення не було.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивача не було переведено на рівнозначну посаду, а переміщення позивача за формою є прихованим покаранням. Крім того переміщення здійснено без додержання ст. 32 КЗпП України. Позивач згоди на переведення на роботу до іншої місцевості не давав. Крім того, відповідачем не досліджувалися сімейні обставини позивача, а саме, що позивач має на утриманні неповнолітню дитину та має кредитні зобов`язання по іпотечному договору на житло в м. Кременчуці.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року по теперішній час проходить службу в органах Національної поліції, що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , копія якої міститься в матеріалах справи ( а.с. 80-81).

З 07.07.2021 року ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, що підтверджується наказом ГУНП в Полтавській області від 07.07.2021 №330 о/с "Про особовому складу" (а.с. 31).

Відповідно до доповідної записки заступника начальника ГУ - начальника кримінальної поліції ГУНП в Полтавській області полковника поліції Ігоря Мрачка від 27.01.2023 року, згідно з пунктом 2 частини 1 та частини 8 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" запропоновано перевести підполковника поліції ОСОБА_1 , за ініціативою керівництва управління карного розшуку, на рівнозначну посаду заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, звільнивши його з посади начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області.

Так, у записці зазначено, що відповідно до статистичних даних на території обслуговування сектору підрозділу кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції за період 25 днів 2023 року зареєстровано 74 кримінальні правопорушення, питома вага розкриття склала 21,6% (по області 28,7%), в тому числі із 45 зареєстрованих правопорушень за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, лише у 11 повідомлено про підозру, відсоток розкриття склав - 24,4% (по області 28,6%). Не розкритими залишаються 21 шахрайство, 15 крадіжок, по одному факту незаконного поводження зі зброєю та незаконної вирубки лісу. Відсутні напрацювання по незаконному збуту наркотичних засобів та зброї. В підрозділі по штату 10 працівників кримінальної поліції, з яких 3 вакансій, 2 з яких керівної ланки: заступник начальника відділу поліції - начальник сектору кримінальної поліції, заступник начальника сектору кримінальної поліції та оперуповноважений сектору кримінальної поліції. Як наслідок, в зв`язку із ситуацією, яка склалася у відділенні поліції №2 Полтавського РУП, а саме, відсутність керівної ланки, як в секторі кримінальної поліції, так і в підрозділі в цілому, з метою ефективного розкриття злочинів, скоєних на території обслуговування ВП №2 Полтавського РУП запропоновано вирішити питання щодо переміщення на рівнозначну посаду досвідченого працівника начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління поліції підполковника поліції ОСОБА_1

Полтавське управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ відповідно до листа від 06.02.2023 №230/42-16/01-2023 ДВБ НП України не заперечувало проти кадрового рішення стосовно ОСОБА_1 (а.с. 54).

Наказом ГУНП в Полтавській області від 08.02.2023 №68 о/с відповідно до пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" призначено підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції, встановивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 посадовий оклад 3100 грн та згідно з наказом МВС України від 06.04.2016 №260 надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 65%, звільнивши його (у порядку переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) з посади начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління поліції, з 09.02.2023 року (а.с. 52).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що переведення позивача відбулось на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби та було зумовлене саме усуненням кадрового дефіциту у відділі поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП у Полтавській області.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання проходження служби в поліції здійснюється Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580).

Пунктом 1 розділу I Закону України №2123-IX від 15.03.2022 "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", що набрав чинності 01.05.2022 року, внесені зміни до Закону №580.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №580 Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580 визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина 3 статті 11 Закону №580).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У частинах 3, 4 статті 59 Закону №580 передбачено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 65 Закону №580 переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.

Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення.

Посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції (частина друга статті 65 Закону №580).

Аналіз наведеної норми Закону №580 дає підстави для висновку, що переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції з метою забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, можливе за умови, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується.

Згідно з частиною 2 статті 80 Закону №580 граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.

Судовим розглядом встановлено, що на день прийняття оскаржуваного наказу позивач обіймав посаду начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області.

Спірним наказом позивача переведено на посаду заступника начальника відділу поліції начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області.

Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 №142 Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань із змінами внесеними наказом Національної поліції України від 08.12.2020 № 956 Про затвердження змін до переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань затверджено перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань.

В розділі ІV вказаного Переліку - Управління, відділи, відділення поліції визначено, що для посади Начальник відділення поліції, заступник начальника відділу поліції, заступник начальника відділення поліції (за наявності в його складі слідчого підрозділу), начальник відділу передбачене граничне спеціальне звання майор поліції.

За посадою начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області та заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції передбачено граничне спеціальне звання "майор поліції", тобто вказані посади є рівнозначними.

Відтак правильними є висновки суду першої інстанції, що з урахуванням спеціального звання позивача станом на час прийняття оскаржуваного наказу майор поліції, твердження про переведення його на нижчу посаду є безпідставними, а отже позивача було переміщено на рівнозначну посаду.

Щодо доводів апелянта про порушення процедури його переміщення на іншу посаду у зв`язку з наявністю у позивача діючого дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення.

Судом встановлено, що станом на 08.02.2023 року ОСОБА_1 мав одне діюче дисциплінарне стягнення у вигляді оголошеної догани наказом ГУНП в Полтавській області від 15.12.2022 року № 1660, що вбачається з довідки УКЗ ГУНП в Полтавській області від 28.02.2023 за вих. № 84/115/12/02/04-2023 (а.с. 55).

Проте, оскільки позивача було переведено на рівнозначну посаду, а не вищу, норми частини 11 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" застосуванню не підлягають, а тому в цій частині відповідачем дотримано процедуру переміщення.

Щодо доводів скаржника про відсутність згоди позивача на переміщення, в порушення ст. 32 КЗпП України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, який діє і на даний час.

Згідно з ч.8 статті 65 Закону переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Вказану частину доповнено абзацом другим згідно з Законом України від 15.03.2022 № 2123-IX, з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану", яка передбачає, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

З матеріалів справи вбачається, що переведення позивача відбулось для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, про що зазначено у доповідній записці заступника начальника ГУ - начальника кримінальної поліції ГУНП в Полтавській області, на думку якого, позивач за своїм досвідом і діловими якостями зможе бути корисним на вказаній вакантній посаді.

Крім того зазначено, що відповідно до статистичних даних на території обслуговування сектору підрозділу кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції за період 25 днів 2023 року зареєстровано 74 кримінальні правопорушення, питома вага розкриття склала 21,6% (по області 28,7%), в тому числі із 45 зареєстрованих правопорушень за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, лише у 11 повідомлено про підозру, відсоток розкриття склав - 24,4% (по області 28,6%).

Отже, вказане свідчить, що переведення позивача відбулося за ініціативою керівників органів поліції з метою забезпечення більш ефективної роботи в ГУНП в Полтавській області, задля інтересів служби.

Вказана підстава згоди ініціативи поліцейського не потребує.

Щодо неврахування при прийнятті спірного наказу приписів КЗпП України, колегія суддів зазначає наступне.

Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці. В той же час, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію".

У рішенні від 07.05.2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) Конституційний Суд України зазначив, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні питання або коли про це йдеться у спеціальному законі.

В даному випадку, як було зазначено вище, частину восьму статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" було доповнено абзацом другим, який передбачає, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Крім того слід зазначити, що відповідно до статті 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. У період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Оскільки порядок переміщення поліцейських по службі, врегульовано спеціальним Законом України "Про Національну поліцію", а за приписами Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" переведення працівника на іншу роботу можливе без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України застосуванню не підлягають.

Судом встановлено, що переведення позивача на рівнозначну посаду було зумовлене саме усуненням кадрового дефіциту у відділі поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП у Полтавській області.

При цьому, відсутні докази на підтвердження того, що відділ поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП у Полтавській області розташований на території, де на час переведення позивача тривають активні бойові дії.

Доводи на які зазначає позивач, що його переміщення є прихованою формою покарання, є припущенням, а отже відхиляються колегію суддів.

Щодо доводів апелянта про те, відповідач, при прийнятті рішення про переведення його в іншу місцевість не врахував ті обставини, що він самостійно виховує неповнолітню доньку, на його утриманні знаходяться літні батьки, які є пенсіонерами та не працюють, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції. Як і не надано доказів доведення вказаних обставин позивачем до керівництва під час прийняття спірного наказу.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції те, що позивач був переміщений на рівнозначну посаду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, з метою усуненням кадрового дефіциту, з дотриманням процедури, установленої спеціальним законодавством, в тому числі з урахуванням Закону України від 15.03.2022 №2123-IX "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" та Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Відтак, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що ГУНП в Полтавській області приймаючи наказ № 68 о/с від 08.02.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу кримінальної поліції Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області та переміщення на посаду заступника начальника відділу поліції начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області з 09 лютого 2023 року, діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи, при цьому порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Інші доводи апелянта висновків колегії суддів не спростовують.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 по справі № 440/1342/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова