Справа № 420/13399/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

21 серпня 2023 року 420/13399/20

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Колеснікової І.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Войтовичу І.І. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни, Кабінету Міністрів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни, Кабінету Міністрів України, в якому просить суд:

- визнати дії Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни, які полягають у зволіканні власними посадовими обов`язками, які полягають "У наданні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, компенсації додаткових витрат на оплату комунальних послуг в умовах підвищення цін і тарифів на послуги", натомість у дійсності незважаючи на "підвищення цін і тарифів на послуги" відбувається постійне зменшення розміру призначеної субсидії, всупереч постанові і меті її призначення, незаконними;

- визнати дії Кабінету Міністрів України, які полягають у ганебно - зухвалому зменшенні соціального нормативу на теплову енергію для централізованого опалення незаконними та такими що суперечать здоровому глузду, внаслідок того що ані позивач, ані інші громадяни, які отримують такі послуги не мають можливості впливати на їх шалений розмір;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України встановити соціальний норматив для централізованого опалення таким, щоб розмір плати за комунальні послуги з урахуванням отриманої субсидії не перевищував встановлений законодавством 15 - 20 відсотковий розмір доходів;

- визнати, що встановлені Кабінетом Міністрів України коригуючи коефіцієнти з розрахунку розміру витрат теплової енергії є необґрунтованими та такими що суперечать здоровому глузду, тому що встановлені по областям, а мають встановлюватися з на підставі кліматичної зони регіону, у порівнянні з його місцезнаходженням відносно іншого та насамперед, з урахуванням на якій відстані від північного чи південного кордону України знаходиться один регіон у порівнянні з іншим;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України негайно переглянути коригуючи коефіцієнти і на підставі того, що причиною боргу у переважній кількості боржників та постачальника послуг, були необґрунтовані коефіцієнти, зробити перерахунок боргів як постачальника послуг, насамперед "Подільськтеплокомуненерго", так і отримувачів цих послуг, насамперед мешканців м. Подільськ Одеської області та інших громадян України;

- стягнути з Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни, нанесену позивачу її незаконними діями моральну і матеріальну шкоду у розмірі 1500000,00 гривень за завдання позивачу значної моральної та матеріальної шкоди та вчинення зухвало - ганебного знущання над позивачем, шляхом надання у якості відповідей на обґрунтовані скарги позивача зухвало - ганебних відписок.

Вказана справа, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.07.2023 вказану справу розподілено на суддю Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 прийнято до провадження матеріали адміністративної справи №420/13399/20, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження, розпочати підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 30 серпня 2023 року о 10:30год.

24.07.2023 протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів визначено склад суду: головуючий суддя Войтович І.І., судді Горобцова Я.В., Марич Є.В.

10.08.2023 від позивача надійшла заява про відвід судді, яка мотивована тим, що суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І. не може брати участь у розгляді цієї справи і підлягає відводу, оскільки у позивача наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді через не вирішення клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, а відтак просить задовольнити його заяву про відвід.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Войтович І.І. у справі №420/13399/20, - необґрунтованою. Передано матеріали справи №420/13399/20 для вирішення питання про відвід судді Войтович І.І. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2023 було розподілено адміністративну справу №420/13399/20 для вирішення заяви про відвід судді Войтович І.І. до судді Колеснікової І.С.

Згідно частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи та аргументи заяви ОСОБА_1 про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Підстави для відводу судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до вимог частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи (частина 2 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною четвертою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Отже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід судді Войтовича І.І. в адміністративній справі №400/13399/20 поданої 10.08.2023, відвід ґрунтується на припущеннях позивача щодо можливості виникнення сумнівів у безсторонності та неупередженості суду, оскільки головуючим суддею не вирішенно клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлений відвід обумовлений незгодою позивача з процесуальними діями (рішенням) судді Войтовича І.І., що вчинені під час розгляду цієї справи, і не містить передбачених статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу.

При цьому суд звертає увагу на положення частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 27, 28 і 30 рішення у справі "Фей проти Австрії" (заява від 24.02.1993 №255), п.42 рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява №33958/96).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Відтак, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17, від 01.10.2018 в адміністративній справі №9901/673/18 та від 04.10.2018 (провадження №11-429сап18).

З огляду на зазначене, суд вважає суб"єктивними зазначені позивачем обставини в обґрунтування заяви про відвід судді, не підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо упередженості та об`єктивності судді, у зв`язку з чим заява позивача про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І. в адміністративній справі №420/13399/20 подана 10.08.2023 не підлягає задоволенню, як невмотивована.

Керуючись статями 36, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Войтовича І.І. в адміністративній справі №420/13399/20, поданої 10.08.2023 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Колеснікова І.С.