Справа № 276/577/23
Суддя: Збаражський А. М.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/577/23
Провадження по справі №2-а/276/15/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ігнатенко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністратвиної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАБ №468806 від 24.03.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, постановлену інспектором СРПП Звягельського РВП лейтенантом поліції Левчук Ярославом Васильовичем, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності; провадження по справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2023 він був без достатньої правової підстави зупинений інспектором СРПП Звягельського РВП лейтенантом поліції Левчуком Я.В., після чого відносно нього було незаконно складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, в якійвказано, що ним не був пристебнутий ремінь (пасок) безпеки, були відсутні реєстраційні документи та його було позбавлено права керування транспортним засобом.

З постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, оскільки зупинка транспортного засобу була безпідставною та протиправною, так як інспектор поліції не може наперед знати, що у водія немає яких-небудь документів, а що стосується паска безпеки, то в березні після 17 години вже достатньо темно, щоб в темному салоні автомобіля побачити, чи пристебнутий водій паском безпеки, доказів правопорушення матеріали справи не містять, а тому були відсутні будь які підстави для зупинки транспортного засобу та перевірки документів, у зв`язку з чим вважає за необхідне звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 19.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив. Копії ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження надіслано сторонам.

Від відповідача - Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими та просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. На обґрунтування заперечень зазначено, що 24.03.2023 о 17 год. 37 хв. в м Звягель водій керував транспортним засобом та не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, не пред`явив реєстраційні документи на транспортний засіб, а також був позбавлений права керувати транспортними засобами Новоград-Волинським судом від 16.02.2023, під час зупинки не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив ПДР України. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, інспектором СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ч.ч. 1,4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. Представник відповідача вказує, що доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення, а також відео з нагрудної камери поліцейського. До відзиву долучено оптичний диск з відеозаписом, на який посилається представник відповідача у своєму запереченні проти позову.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 24.03.2023 року інспектором СРПП Звягельського РВП лейтенантом поліції Левчуком В.Я. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

3i змісту постанови слідує, що ОСОБА_1 24.03.2023 року о 17 год. 37 хв. в м. Звягель по вул. Мамайчука, керуючи транспортним засобом Wolkswagen-Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, під час зупинки не пред`явив реєстраційні документи на транспортний засіб, а також був позбавлений права керування транспортним засобом, під час зупинки не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив ПДР України.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідальність за порушення відповідних положень правил дорожнього руху, передбачена за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КупАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, надаючи оцінку діям інспектора, виходить з того, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Як стверджує позивач та слідує з оскаржуваної ним постанови, а також з відзиву відповідача, причиною зупинки ОСОБА_1 стала відсутність пристебнутого ременя безпеки під час керування транспортним засобом.

Таким чином, в контексті складеної постанови транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на підставі п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме, порушення водієм Правил дорожнього руху, що і стало підставою перевірки наявності у ОСОБА_1 відповідних документів та, як наслідок, винесення щодо нього постанови серії БАБ №468806 від 24.03.2023 року про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КупАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що й було зроблено інспектором поліції. В пункті 7 спірної постанови в обгрунтування порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху вказано, що до постанови додається відео з портативного реєстратора. Представником відповідача до відзиву в якості доказу долучено та надано до суду вказаний відеозапис.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши долучений відповідачем до матеріалів справи оптичний диск з відеозаписом, суд приходить до висновку, що з вказаного відео не вбачається факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, оскільки з відео неможливо встановити, що він, керуючи автомобілем за обставин, зазначених в спірній постанові серії БАБ №468806 від 24.03.2023 року, під час керування автомобілем не був пристебнутий ременем пасивної безпеки. На відео зафіксовано ОСОБА_2 в транспортному засобі, який не здійснює рух та знаходиться на узбіччі дороги, а також ОСОБА_2 , який не знаходиться в автомобілі. На відео не зафіксовано руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , з якого б можна було встановити, що він дійсно порушив вимоги Правил дорожнього руху. Крім того, в наданому відповідачем відео відсутній звук, що унеможливлює в повній мірі з`ясувати дійсні обставини справи за вказаним відеозаписом.

За таких обставин, суд критично оцінює долучений до відзиву на позовну заяву відеозапис як джерело доказу інкримінованого ОСОБА_2 постановою серії БАБ №468806 від 24.03.2023 року адміністративних правопорушень, оскільки з вказаного відеозапису описані в ній обставини не підтверджуються.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а

Так, факт вчинення позивачем вищевказаного правопорушення вказано лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №468806 від 24.03.2023 року. Долучене до постанови відео не доводить факт порушення ОСОБА_1 вказаних в оспорюваній постанові вимог Правил дорожнього руху.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованих адміністративних правопорушень відповідачем суду не подано, в тому числі й не надано постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.02.2023 року, на яку відповідач посилається, стверджуючи, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б відповідно до ст. 251 КУпАП свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи не здобуто.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху, а доказів, які б свідчили про протилежне, працівниками поліції не надано.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що в останній відсутні будь-які докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки, яке б відповідно до зазначених вимог закону надавало право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Сам по собі опис адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

З огляду на зазначене, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» без законної на те правової підстави, а тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (Fruit of the Poisonous Tree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт порушень Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , за які його слід було зупинити. За таких обставин, у разі зупинки транспортного засобу поліцейським без достатньої правової підстави, подальша вимога пред`явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування є незаконною. У зв`язку з вказаним та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими.

Інші належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували причетність та винуватість ОСОБА_1 до інкримінованих йому в постанові серії БАБ №468806 від 24.03.2023 року адміністративних правопорушень, в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із тим, що належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б спростовували твердження позивача про неправомірність притягнення його до відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КупАП, відповідач не надав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову позивача.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви до суду в розмірі 536,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, 241, 246, 247 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову від 24.03.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №468806, постановлену інспектором СРПП Звягельського РВП лейтенантом поліції Левчуком Ярославом Васильовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській областіна користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, адреса місцезнаходження: Старий бульвар, 5/37, м. Житомир, Житомирська область; .

Суддя А.М. Збаражський