Справа № 520/17565/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 р.Справа № 520/17565/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (№12 )" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, по справі № 520/17565/21

за позовом Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (№12 )"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 12)", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просив суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 14.05.2021р. №00/7218/1817.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 по справі №520/17565/21 адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що дані ІКП не можна вважати доказами наявності у платника податків податкового боргу, узгодженої суми податкового зобов`язання, розміру і строку сплати податку. Апелянт зазначає, що податковий борг у сумі 469700,54 грн. винесений за картку особового рахунку та сплачується на окремий рахунок відокремлений від рахунку при сплаті поточних платежів, тому ніяким чином не може впливати сплату поточних податкових декларацій з ПДВ.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Заявник є суб`єктом господарювання - юридичною особою, з 16.03.1993 року та по теперішній час перебуває на обліку в органах Державної податкової служби України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2015р. у справі №820/2745/15 із заявника було стягнуто заборгованість у сумі 469.700,54грн. з податку на додану вартість, яка виникла у зв`язку з неоплатою самостійно узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ по деклараціям №1 від 20.11.2014р. на суму 85948,00 грн.; № від 17.12.2014р. на суму 140080,00 грн.; № від 20.01.2015р. на суму 128614,00 грн. та пені на суму 115085,55 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2015р. у справі №820/2745/15 було допущено розстрочення виконання постанови суду від 17.06.2015 р. в адміністративній справі №820/2745/15 терміном на 5 років, згідно до графіку погодження заборгованості з Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2016р. у справі №820/2745/15 було допущено розстрочення виконання постанови суду від 17.06.2015 р. в адміністративній справі №820/2745/15 згідно до графіку погодження заборгованості з Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, шляхом присудження до виплати частини суми боргу в розмірі 438500,54 грн. протягом 10 років, починаючи з квітня 2016 року по грудень 2024 року включно, в сумі 3600,00 грн. щомісячно; з січня 2025 року по листопад 2025 року включно, в сумі 5045,00 грн. щомісячно та за грудень 2025 року в сумі 5005,54 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. у справі №820/10725/15 було зобов`язано контролюючий орган здійснити відображення суми заборгованості з податку на додану вартість в особовому рахунку заявника та здійснити винесення за картку особового рахунку суми податкового боргу у розмірі 469.700,54 грн.

У подальшому, за період з 2019р. по 2020р. заявником контролюючому органу подавались, зокрема, наступні податкові декларації з податку на додану вартість: № від 17.12.2019р., № від 18.12.2019р., № від 01.12.2019р. (20.01.2020р.), № від 01.08.2019р. (16.09.2019р.), № від 17.08.2020р., № від 17.12.2019р., № від 01.09.2019р. (17.10.2019р.), № від 01.07.2020р. (17.08.2020р.), № від 01.01.2020р. (17.02.2020р.), № від 01.10.2019р. (18.11.2019р.), № від 01.05.2019р. (18.06.2019р.), № від 01.08.2020р. (17.09.2020р.), № від 01.01.2019р. (19.02.2019р.), № від 01.07.2019р. (19.08.2019р.).

Заявником здійснювалось поповнення рахунку ПДВ в Системі електронного адміністрування ПДВ, а саме: платіжними дорученнями №117 від 28.01.2019р. на суму 87000,00 грн.; №95 від 25.01.2019р. на суму 50000,00 грн.; №319 від 26.02.2019р. на суму 73000,00 грн.; №330 від 28.02.2019р. на суму 10000,00 грн.; №1089 від 13.06.2019р. на суму 30000,00 грн.; №1104 від 14.06.2019р. на суму 17000,00 грн.; №1186 від 27.06.2019р. на суму 35000,00 грн.; №1291 від 12.07.2019р. на суму 32500,00 грн.; №1522 від 07.08.2019р. на суму 50000,00 грн.; №1570 від 13.08.2019р. на суму 50000,00 грн.; №1572 від 14.08.2019р. на суму 50000,00 грн.; №1651 від 22.08.2019р. на суму 50000,00 грн.; №1689 від 28.08.2019р. на суму 35000,00 грн.; №1692 від 29.08.2019р. на суму 7200,00 грн.; №1713 від 30.08.2019р. на суму 50080,00 грн.; №1830 від 09.09.2019р. на суму 50000,00 грн.; №1831 від 10.09.2019р. на суму 26000,00 грн.; №1878 від 13.09.2019р. на суму 10000,00 грн.; №1966 від 26.09.2019р. на суму 65000,00 грн.; №1967 від 27.09.2019р. на суму 35000,00 грн.; №1968 від 27.09.2019р. на суму 15000,00 грн.; №1969 від 30.09.2019р. на суму 36000,00 грн.; №2233 від 28.10.2019р. на суму 50000,00 грн.; №2234 від 29.10.2019р. на суму 65000,00 грн.; №2247 від 30.10.2019р. на суму 50000,00 грн.; №2354 від 14.11.2019р. на суму 34400,00 грн.; №2419 від 20.11.2019р. на суму 1692000,00 грн.; №2579 від 10.12.2019р. на суму 44000,00 грн.; №2609 від 11.12.2019р. на суму 20000,00 грн.; №2664 від 23.12.2019р. на суму 90000,00 грн.; №2679 від 24.12.2019р. на суму 30000,00 грн.; №2692 від 26.12.2019р. на суму 60000,00 грн.; №24 від 10.01.2020р. на суму 100000,00 грн.; №26 від 13.01.2020р. на суму 30000,00 грн.; №85 від 27.01.2020р. на суму 160000,00 грн.; №181 від 13.02.2020р. на суму 55000,00 грн.; №249 від 25.02.2020р. на суму 86700,00 грн.; №1336 від 11.08.2020р. на суму 20000,00 грн.; №1347 від 12.08.2020р. на суму 32000,00 грн.; №1359 від 13.08.2020р. на суму 8000,00 грн.; №1455 від 26.08.2020р. на суму 50000,00 грн.; №1459 від 26.08.2020р. на суму 40000,00 грн.; №1460 від 26.08.2020р. на суму 11500,00 грн.; №1490 від 31.08.2020р. на суму 4500,00 грн.; №1578 від 11.09.2020р. на суму 74000,00 грн.; №1598 від 14.09.2020р. на суму 4000,00 грн.; №1711 від 28.09.2020р. на суму 110000,00 грн.

З наданих відповідачем письмових пояснень, судом з`ясовано, що вищевказані платежі були зараховані контролюючим органом згідно з черговістю виникнення податкового боргу, у тому числі, розстроченого за рішенням суду податкового боргу, що також підтверджено даними інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу та не заперечується заявником.

01.04.2021р. контролюючим органом відносно заявника було складено акт камеральної перевірки з питання дотримання Підприємством термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість №5452/20-40-18-17-10/08680841 (далі за текстом - Акт).

У тексті Акту контролюючим органом були викладені власні судження про вчинення особою податкового правопорушення, зокрема у контексті даного спору: пп.57.1,57.3ст.57 Податкового кодексу України за рахунок несвоєчасної сплати 1.400.916,00грн. грошового зобов`язання з податку на додану вартість з затримкою на 54, 58, 74, 75, 81, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90 календарних днів за рішенням суду у справі №820/2745/15, а також за податковими деклараціями з ПДВ № від 17.12.2019р., № від 18.12.2019р., № від 01.12.2019р. (20.01.2020р.), № від 01.08.2019р. (16.09.2019р.), № від 17.09.2020р., № від 17.12.2019р., № від 01.09.2019р. (17.10.2019р.), № від 01.07.2020р. (17.08.2020р.), № від 01.01.2020р. (17.02.2020р.), № від 01.10.2019р. (18.11.2019р.), № від 01.05.2019р. (18.06.2019р.), № від 01.08.2020р. (17.09.2020р.), № від 01.01.2019р. (19.02.2019р.), № від 01.07.2019р. (19.08.2019р.).

На Акт до контролюючого органу Підприємством надані заперечення від 23.04.2021р. №1/14-296/ДК, за результатами розгляду яких висновки Акту були залишені ГУ ДДПС у Харківській області без змін.

14.05.2021р. із посиланням на Акт контролюючим органом було видано податкове повідомлення - рішення від 14.05.2021р. №00/7218/1817, яким до заявника застосовано штраф у сумі 350.229,15 грн.

Згідно з розрахунком штрафу до указаного податкового повідомлення - рішення фінансові санкції були застосовані виключно за несвоєчасну оплату податкових зобов`язань з ПДВ, дати подання яких припали на період 01.01.2019р.-31.08.2020р. та за якими було невчасно сплачено - 1.400.916,60грн.

Отже, календарні дати проведення заявником платежів за рішенням суду у справі №820/2745/15 не враховувались контролюючим органом у розрахунку розміру штрафу за оскарженим податковим повідомленням-рішенням.

Як з`ясовано судом, юридичною підставою для прийняття оскарженого правового акту індивідуальної дії контролюючий орган обрав приписи п.57.1, п. 57.3 ст.57 Податкового кодексу України, а фактичною підставою послугувало судження про затримку на 54, 58, 74, 75, 81, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90 календарних днів виконання податкового обов`язку з податку на додану вартість за податковими деклараціями з ПДВ № від 17.12.2019р., № від 18.12.2019р., № від 01.12.2019р. (20.01.2020р.), № від 01.08.2019р. (16.09.2019р.), № від 17.09.2020р., № від 17.12.2019р., № від 01.09.2019р. (17.10.2019р.), № від 01.07.2020р. (17.08.2020р.), № від 01.01.2020р. (17.02.2020р.), № від 01.10.2019р. (18.11.2019р.), № від 01.05.2019р. (18.06.2019р.), № від 01.08.2020р. (17.09.2020р.), № від 01.01.2019р. (19.02.2019р.), № від 01.07.2019р. (19.08.2019р.).

Податкове повідомлення - рішення від 14.05.2021р. №00/7218/1817 заявником було оскаржено до Державної податкової служби України шляхом подання скарги від 27.05.2021р. №1/14-356/ДК, за результатами розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 06.08.2021р. №18197/6/99-00-06-0301-06 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

У ході розгляду справи судом першої інстанції з`ясовано, що заявник не має жодних зауважень до арифметичних розрахунків відображених у картці платника податків з ПДВ облікових операцій з нарахування контролюючим органом штрафних санкцій.

Судом першої інстанції достеменно з`ясовано, що заявник не оскаржував ані дій контролюючого органу з приводу проведення перевірки, ані дій контролюючого органу з приводу зарахування проведених платежів згідно з черговістю виникнення податкового боргу.

Не погодившись із відповідністю закону згаданого рішення контролюючого органу, заявник ініціював даний спір.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За приписами п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Тобто, вказаною нормою обумовлено обов`язок контролюючого органу зарахувати усі платежі на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. При цьому податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов`язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.

За приписами пункту 131.2 статті 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Аналіз вказаних норм свідчить на користь висновку, що Податковим кодексом України імперативно встановлено обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 826/12529/18, від 20.06.2023 у справі № 0540/8008/18-а.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених Кодексом або законами з питань митної справи.

У розумінні п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України (у редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України (у редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відтак сплата податкового зобов`язання перед погашенням податкового боргу, тобто з порушенням приписів пункту87.9 статті 87 Податкового кодексу України, внаслідок чого податковий орган здійснював зарахування коштів на погашення податкового боргу замість платника податків, не може вважатися належною сплатою податкового зобов`язання та тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом126.1статті 126 Податкового кодексу України.

У випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених статті 126 Податкового кодексу Україниу залежності від терміну затримки.

Отже, визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Вказані висновки у повній мірі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена у постановах від 21.05.2020 у справі №2а-10115/12/1370 та від 05.03.2021 у справі №804/2073/17.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2015р. у справі №820/2745/15 було допущено розстрочення виконання постанови суду від 17.06.2015 р. в адміністративній справі №820/2745/15 терміном на 5 років, згідно до графіку погодження заборгованості з Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2016р. у справі №820/2745/15 було допущено розстрочення виконання постанови суду від 17.06.2015 р. в адміністративній справі №820/2745/15 згідно до графіку погодження заборгованості з Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, шляхом присудження до виплати частини суми боргу в розмірі 438500,54 грн. протягом 10 років, починаючи з квітня 2016 року по грудень 2024 року включно, в сумі 3600,00 грн. щомісячно; з січня 2025 року по листопад 2025 року включно, в сумі 5045,00 грн. щомісячно та за грудень 2025 року в сумі 5005,54 грн.

Згідно з п. 32.1 ст. 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Відповідно до п. 32.2 ст. 32 та п. 32.3 ст. 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Таким чином, відстрочення/розстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу. Розстрочення може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу.

Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.

Проте, постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості.

Прийняття судових рішень, якими визначено згідно процесуального закону порядок виконання судових рішень щодо стягнення податкового боргу, жодним чином не впливає на звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, нарахування яких передбачено статтями 124 та 129 ПК України, за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.02.2020 у справі № 819/441/16, від 17.05.2023 у справі 520/3683/2020.

Отже, при розстроченні сплати податкового боргу фактично відбувається перенесення строку виконання платником податків податкового обов`язку.

Положеннями розділу VІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Порядок № 422), передбачено порядок, умови та особливості відображення в інтегрованій картці платника (далі ІКП) сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Розділу VI Порядку № 422 надання розстрочок (відстрочок) грошових зобов`язань (податкового боргу) відображається в ІКП як зменшення суми грошових зобов`язань (податкового боргу) за датою укладання договору про розстрочення (відстрочення).

Відображення в ІКП чергової суми розстрочення (відстрочення) здійснюється шляхом використання облікових показників (операцій) щодо нарахування платежу згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) сум, передбаченим договором про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) (спеціальним законом або рішенням суду).

Погашення суми розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) здійснюється у загальному порядку погашення згідно з черговістю виникнення.

Таким чином, при розстроченні сплати податкових зобов`язань відбувається зміна граничних термінів сплати відповідних сум і, як наслідок, установленим строком сплати таких сум зобов`язань є саме строк, визначений рішенням про розстрочення.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, враховуючи наявність у позивача податкового боргу, контролюючий орган зарахував кошти, що сплачував платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2015 по справі №820/5367/15 та від 09.03.2016 по справі №820/2745/15 відповідно до яких податковий борг винесено за картку особового рахунку є безпідставним, оскільки таке винесення відбувалося у зв`язку з розстроченням платежу за рішенням суду, а рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу та згідно до висновків Верховного Суду в постановах від 20.02.2020 у справі № 819/441/16, від 17.05.2023 у справі 520/3683/2020 жодним чином не впливає на звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, нарахування яких передбачено статтями 124 та 129 ПК України, за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність спрямування сплачених коштів за податковою декларацією з податку на додану вартість № за січень 2019 року на погашення податкового боргу інших періодів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно до платіжних доручень №319 від 26.02.2019 у сумі 73 000,00 грн. та №330 від 28.02.2019 у сумі 10 000 грн. позивачем було сплачено податок на додану вартість за січень 2019 р.

Між тим, з матеріалів справи встановлено, що згідно до даних в ІТС «Податковий блок» кошти сплачені за податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2019 року від 19.02.2019р. - № були направлені на зменшення боргу минулих років за податковою декларацією з податку на додану вартість № за травень 2018 року та податковою декларацією з податку на додану вартість № за липень 2018 року.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 року по справі № 520/14388/19 встановлено, що грошове зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за травень 2018 року від 19.06.2018, реєстраційний номер на суму 127606,00 грн., з граничним терміном сплати 30.06.2018, сплачене позивачем з затримкою 13 днів. Грошове зобов`язання, задеклароване позивачем у податковій декларації за червень 2018 року від 20.07.2018, реєстраційний номер - на суму 77555,00 грн., з граничним терміном сплати 30.07.2018 сплачене позивачем вчасно. Грошове зобов`язання, що виникло на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року від 16.08.2018, реєстраційний номер - на суму 53629,00 грн., з граничним терміном сплати - 30.08.2018 сплачене позивачем вчасно.

Згідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи вказане, відповідачем протиправно зараховано кошти сплачені за податковою декларацією з податку на додану вартість № за січень 2019 року на зменшення боргу минулих років за податковими деклараціями № та №, оскільки грошове зобов`язання за вказаними деклараціями позивачем було вже сплачено.

За вказаних обставин, колегія суддів, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що контролюючим органом помилково нараховано штраф у сумі 7 388,91 грн за затримку на 89 календарних днів виконання податкового обов`язку з податку на додану вартість за податковою декларацією з ПДВ №.

При цьому, доказів відсутності податкового боргу або вчасної сплати податкових зобов`язань за інші періоди, охоплені камеральними перевірками, позивачем не надано, а колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування штрафної санкції у розмірі 7 388,91 грн. податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 14.05.2021р. №00/7218/1817.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 по справі №520/17565/21 прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню в частині штрафної санкції у сумі 7 388,91 грн. за податковим повідомлення-рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 14.05.2021р. №00/7218/1817. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 по справі №520/17565/21 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (№12 )" задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 по справі № 520/17565/21 скасувати в частині відмови в задоволенні позову Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 12)" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління у Харківській області від 14.05.2021р. №00/7218/1817 щодо нарахування штрафної санкції у розмірі 7 388,91 грн., прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити позов.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 14.05.2021р. №00/7218/1817 в частині нарахування штрафної санкції у розмірі 7 388,91 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 по справі №520/17565/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 17.08.2023 року