Справа № 420/9478/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9478/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження у порядку загального позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-272 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паршенко О.О. у виконавчому провадженні ВП №62389460 щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №62389460 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та Ухвали Господарського суду Одеської області від 20 лютого 2023 року по справі №916/1457/22;

- зобов`язати старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паршенко О.О. закінчити виконавчого провадження ВП №62389460 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та Ухвали Господарського суду Одеської області від 20 лютого 2023 року по справі №916/1457/22.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що мала заборгованість, яка стягнута рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2010р. у справі №2-1793/10 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитом у загальній сумі 1 135 810, 99 грн. У зв`язку з цим стосовно неї були відкриті виконавчі провадження.

11.07.2022 року Ухвалою Господарського суду Одеської області по справі №916/1457/22 прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №916/1457/22 було вирішено: завершити процедуру погашення боргів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); звільнити фізичну особу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи); вимоги, не задоволені за відсутності майна банкрута, вважати погашеними; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню; протягом п`яти років після визнання фізичної особи банкрутом не може бути відкрито провадження у справі про неплатоспроможність за її заявою, крім випадку, якщо боржник погасив усі борги в повному обсязі у порядку, передбаченому Кодексом України з питань банкрутства; припинити повноваження керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Селезньова Олександра Вікторовича; припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів введеного згідно з ухвалою суду від 25.07.2022 року; закрити провадження у справі №916/1457/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 року було надіслано Приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Щербакову Юрію Сергійовичу; Чорноморському міському відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); Другому Київському відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Усі борги фізичної особи ОСОБА_1 - списано, її визнано банкрутом.

28.02.2023 року приватним виконавцем Щербаковим Юрієм Сергійовичем було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 63123560) з примусового виконання щодо виконавчого листа №2-1793/10, виданого 07.06.2011 року, в якій вказується: закінчити виконавче провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Усі обмеження, арешти майна боржника та інші заходи примусового виконання рішення - скасовано.

Тобто, приватний виконавець Щербаков Ю.С. закінчив виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 , в тому числі і закінчено виконавче провадження про стягнення з боржника основної винагороди.

Однак, Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) після отримання Ухвали Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 року виконавче провадження про стягнення виконавчого збору поновив.

Відповідно до Постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 08.03.2023 року було поновлено виконавче провадження з примусового виконання постанови № 51179046, виданої 16.06.2020 року Чорноморським міським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору. Жодної інформації щодо закінчення виконавчого провадження відділу ДВС не надійшло.

07.04.2023 року адвокат Хижняк А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Чорноморського міського відділу ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

12.04.2023 року на електронну адресу представника ОСОБА_1 , адвоката Хижняк А.В., надійшла письмова відповідь №21.15/13947 на заяву про закінчення виконавчого провадження від 07.04.2023 року, в якій йдеться про те, що у статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» міститься вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, а згідно з Ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 916/1457/22 від 20.02.2023 року жоден пункт ухвали не є підставою для закінчення виконавчого провадження № 62389460.

Проте, згідно з пунктом 4 ухвали Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 року вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

Відтак, у старшого державного виконавця були всі підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 62389460 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 113 581,10 грн.

Крім того, Позивач зазначає, що 16.06.2020 року на підставі заяви стягувана Чорноморським міським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 62389460 стосовно ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №428/07ф від 06.11.2007 року в сумі 1 135 810 грн. 99 коп.

Разом з тим, Чорноморським міським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено Постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 113 581 грн. 10 коп.

Згодом, за заявою стягувача відбулась передача виконавчого документа приватному виконавцю, відтак 23.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Юрієм Сергійовичем було відкрито виконавче провадження № 63123560 стосовно ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №428/07ф від 06 листопада 2007 року в сумі 1 135 810 грн. 99 коп.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження № 63123560, разом з відкриттям виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1 , приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. було винесено Постанову від 23.09.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 113 581 грн. 10 коп.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем. В свою чергу, якщо рішення виконується приватним виконавцем, то приватний виконавець може стягнути з боржника основну винагороду. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Тому, виникає питання щодо доцільності подвійного стягнення виконавчого збору та основної винагороди з боржника.

Також, позивач зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

На момент передачі виконавчого документа, тобто відкриття провадження приватним виконавцем, 23.09.2020 року, Чорноморським міським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий збір стягнуто не було, а тому позивач вважає, що виконавчий збір не повинен стягуватися.

Крім того, позивач звертає увагу, що 28.02.2023 року приватним виконавцем Щербаковим Юрієм Сергійовичем було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 63123560) з примусового виконання щодо виконавчого листа №2-1793/10 виданого 07.06.2011 року, в якій вказується: закінчити виконавче провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Усі обмеження, арешти майна боржника та інші заходи примусового виконання рішення - скасовано.

Тобто, приватний виконавець Щербаков Ю.С. закінчив виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 , в тому числі і закінчено виконавче провадження про стягнення з боржника основної винагороди.

Позивач вважає, що бездіяльність старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паршенко О.О. щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження № 62389460 суперечать чинному законодавству, є протиправною, оскільки виконавчий документ є таким, який не підлягає виконанню, що встановлено судовим рішенням.

Ухвалою суду від 03.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшли заяви про поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 19.05.2023 року відкрито провадження по справі №420/9478/23 з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Витребувано з Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) докази по справі, а саме: належним чином засвідчені копії матеріалів ВП 62389460, та зупинено провадження у справі №420/9478/23 до надходження витребуваних доказів по справі.

05.06.2023 року від представника відповідача до канцелярії Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, в яком представник вказує, що відповідач позовну заяву не визнає в повному обсязі, доводи позивача вважає необґрунтованими та безпідставними, а оскаржуване рішення державного виконавця вважає таким, що було прийняте відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право позивача не було порушено, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Так, на підтвердження своєї позиції відповідач зазначає, що оскільки постанова про стягнення виконавчого збору не є виконавчим документом, виданим на виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2010р. у справі №2-1793/10, то виконавче провадження ВП №62389460 не може бути закінчено на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання постанови про стягнення виконавчого збору не є подальшим примусовим виконанням виконавчого листа, а є окремим виконавчим документом, на виконання якого відкрито окреме провадження ВП №62389460.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного від Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли витребувані докази по справі.

Суд призначив розгляд справи на 16.08.2023 року.

Ухвалою від 16.08.2023 року суд поновив провадження у справі №420/9478/23.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 16.08.2023 року не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи № 420/9478/23 без участі представника Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), при вирішенні справи покладається на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд в судовому засіданні з`ясував думку предаствника позивача щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд ухвалою занесеною до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача задовольнив та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №2-1793/10 від 07.06.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості за кредитом у загальній сумі 1 135 810, 99 грн.

16.05.2016 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження ВП №51179046 на підставі вказаного виконавчого листа.

22.12.2017 року виконавче провадження було передано за фактичним місцем знаходження майна боржника до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

16.06.2020 року в рамках вказаного провадження державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

16.06.2020 року державним виконавцем винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадженні, якою замінено стягувача на ТОВ «Вердикт Капітал», на підставі заяви генерального директора ТОВ Вердикт Капітал» про заміну стягувача та ухвали Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 року № 2-1793/10.

17.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі заяви стягувача. Виконавчий збір стягнуто не було.

22.06.2020 року державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП№62389460 на підставі постанови №51179046 від 16.06.2020 року, виданої Чорноморським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 113581,10 грн.

23.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. було відкрито виконавче провадження ВП № 63123560 на підставі виконавчого листа №2-1793/10 від 07.06.2011, виданого Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитом у загальній сумі 1 135 810, 99 грн.

23.09.2020 року у вказаному виконавчому ВП № 63123560 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 113581,10 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.07.2022 року по справі №916/1457/22 прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

08.09.2022 року державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зупинено виконавче провадження ВП№62389460.

Постановою Господарського суду Одеської області від 24.10.2022 року по справі №916/1457/22 визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 та введено відносно неї процедуру погашення боргів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №916/1457/22 було вирішено: завершити процедуру погашення боргів ОСОБА_1 ; звільнити фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи); вимоги, не задоволені за відсутності майна банкрута, вважати погашеними; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню; протягом п`яти років після визнання фізичної особи банкрутом не може бути відкрито провадження у справі про неплатоспроможність за її заявою, крім випадку, якщо боржник погасив усі борги в повному обсязі у порядку, передбаченому Кодексом України з питань банкрутства; припинити повноваження керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Селезньова Олександра Вікторовича; припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів введеного згідно з ухвалою суду від 25.07.2022 року; закрити провадження у справі №916/1457/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

28.02.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63123560 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

08.03.2023 року державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Паршенко О.О. поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№62389460 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 113581,10 грн., на підставі постанови №51179046 від 16.06.2020 року, виданої Чорноморським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Позивач не погоджується з бездіяльність старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паршенко О.О. у виконавчому провадженні ВП №62389460 щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №62389460 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та Ухвали Господарського суду Одеської області від 20 лютого 2023 року по справі №916/1457/22, що стало підставою звернення до Одеського окружного адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі за текстом - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Суд звертає увагу, що Закон №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

З огляду на наведені норми Закону № 1404-VIII та положення Інструкції № 512/5 суд зазначає, що згідно з частиною четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених інших дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Окрім того, зазначене узгоджується з пунктами 20, 22 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, відповідно до яких повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Слід зазначити, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, разом з якою, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 460/2478/19.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.12.2017 року виконавче провадження було передано за фактичним місцем знаходження майна боржника до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

16.06.2020 року в рамках вказаного провадження державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

17.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі заяви стягувача. Виконавчий збір стягнуто не було.

22.06.2020 року державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП№62389460 на підставі постанови №51179046 від 16.06.2020 року, виданої Чорноморським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 113581,10 грн.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства відкрито виконавче провадження ВП№62389460 на підставі постанови №51179046 від 16.06.2020 року, виданої Чорноморським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 113581,10 грн.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами відповідача, що у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження ВП№62389460 на підставі постанови №51179046 від 16.06.2020 року, виданої Чорноморським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 113581,10 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №916/1457/22 було вирішено: завершити процедуру погашення боргів ОСОБА_1 ; звільнити фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи); вимоги, не задоволені за відсутності майна банкрута, вважати погашеними; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню; протягом п`яти років після визнання фізичної особи банкрутом не може бути відкрито провадження у справі про неплатоспроможність за її заявою, крім випадку, якщо боржник погасив усі борги в повному обсязі у порядку, передбаченому Кодексом України з питань банкрутства; припинити повноваження керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Селезньова Олександра Вікторовича; припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів введеного згідно з ухвалою суду від 25.07.2022 року; закрити провадження у справі №916/1457/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Отже, оскільки Ухвала Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №916/1457/22, якою визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, породжує для органу державної виконавчої служби обов`язок розглянути всі правові наслідки, які випливають з цієї ухвали, зокрема розглянути питання про закінчення виконавчого провадження, винести постанову про закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Водночас, суд зазначає, що важливо враховувати похідний характер і взаємопов`язаність всіх цих документів, оскільки при визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у зв`язку із визнанням Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №916/1457/22 виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та як наслідок, виконавчий збір стягуватись не повинен, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Крім того, вирішуючи питання про правомірність дій відповідача, суд враховує, що частина перша статті 5 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною восьмою статті 27 цього Закону встановлено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з приписами частин першої - п`ятої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року №1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною сьомою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання приписів статті 31 цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі також - «Порядок №643»).

Пунктом 19 цього Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Системний аналіз Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що цей закон не містить юридичної норми, яка необхідна для регламентації правовідносин, які виникли у справі. Цей Закон містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа. Закон не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.

Одночасно, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні в державного виконавця.

Отже, законодавство не ставить право приватного виконавця на отримання основної винагороди у залежність від тієї обставини, що на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Це право залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Частиною восьмою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що «під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Наведена норма статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець.

Вказана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди приватного виконавця. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

В силу положень частини шостої статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Застосування частини восьмої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин в порядку аналогії дає суду підстави зробити висновок, що у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

У такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи положення частини восьмої статті 27, частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», до способів судового захисту у подібних ситуаціях можна віднести, серед іншого, визнання дій, бездіяльності протиправними; зобов`язання закінчити виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору. Способи такого роду не суперечать закону, є адекватними обставинам і здатні забезпечити ефективний захист права боржника на припинення стягнення з нього виконавчого збору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі №320/6215/19.

Судом встановлено, що 23.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. було відкрито виконавче провадження ВП № 63123560 на підставі виконавчого листа №2-1793/10 від 07.06.2011, виданого Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитом у загальній сумі 1 135 810, 99 грн.

23.09.2020 року у вказаному виконавчому ВП № 63123560 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 113581,10 грн.

28.02.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63123560 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що виконавчий лист №2-1793/10 від 07.06.2011, виданий Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитом у загальній сумі 1 135 810, 99 грн, за заявою стягувача переданий на виконання до приватного виконавця, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується.

Як наслідок, оскільки відповідач відмовив у закінченні виконавчого провадження ВП №62389460, в якому стягується виконавчий збір, тому для відновлення порушених прав позивача належним та ефективним способом захисту прав буде зобов`язання Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження ВП №62389460 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та Ухвали Господарського суду Одеської області від 20 лютого 2023 року по справі №916/1457/22.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України в ході судового розгляду спору відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх дій.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що використовуючи владні, управлінські функції при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, відповідач допустив бездіяльність, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., згідно квитанції № 60719 від 21.04.2023 року.

Таким чином, враховуючи задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246, 249, 269, 271, 287 КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Віталія Шума, 21, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68004, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовільнити.

Визнати протиправною бездіяльність Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні ВП №62389460 щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №62389460 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та Ухвали Господарського суду Одеської області від 20 лютого 2023 року по справі №916/1457/22.

Зобов`язати Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавчого провадження ВП №62389460 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та Ухвали Господарського суду Одеської області від 20 лютого 2023 року по справі №916/1457/22.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Віталія Шума, 21, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68004, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 копійок).

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21.08.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва