Справа № 240/13806/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/13806/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 25.11.2022 року призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позову зазначає, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії. 25.11.2022 року з досягненням 55 річного віку Позивач звернулася до Відповідача щодо призначення пенсії за віком. Листом від 07.12.2022 року Відповідач повідомив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.11.2022 року Позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років, так як період постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить лише 4 роки 2 місяці 6 днів.

На думку Позивача, ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області безпідставно та протиправно не врахувало, що Позивач з 24.09.1985року по 01.07.1990року постійно проживала в м.Гомелі, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю, а з 19.09.1990року по даний час в м.Коростені, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Ухвалою від 19.05.2023 року було відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позов Відповідач-1, Головне управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області, проти позову заперечує і зазначає, що заява Позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області, яким було прийнято рішення №52 від 30.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії Позивачу. Головним управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області вказане рішення лише було доведено до відома Позивача .

Враховуючи вищезазначене, дії Головного управління є правомірними та вмотивованими, тому позов підлягає залишенню без задоволення.

У відзиві на позов Відповідача-2, Головне управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області, проти позову заперечується і зазначається, що заява Позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності. Було встановлено, що загальний страховий стаж Позивача згідно поданих документів складає 36 років 11 місяців 14 днів, а період її проживання у зоні посиленого радіологічного контролю становить 4 роки 2 місяці 6 днів, що надає її право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише на 3 роки, а не на 5 років.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення врегульовані правовими нормами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII).

Приписи частини другої статті 55 Закону № 796-XII передбачають право осіб, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зменшення такого пенсійного віку залежить від періоду проживання особи на відповідній території радіоактивного забруднення.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 25.11.2022 року до Відповідача-1 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-2, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, було прийнято оскаржуване рішення №52 від 30.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії Позивачу.

Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та частково ґрунтується на вимогах чинного законодавства і не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача від 30.11.2022 року, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, так як станом на 01.01.1993 року період її проживання у зоні посиленого радіологічного контролю становить 4 роки 2 місяці 6 днів, що надає її право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише на 3 роки і є недостатнім для зниження пенсійного віку на 5 років.

Наявність у Позивача відповідного страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, Відповідачами не заперечується.

Так, судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (25.11.2022 року) була особою, якій виповнилося повні 55 роки.

Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років були надані, окрім інших, слідуючі документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 4) серії НОМЕР_1 , виданого 16.12.1994 року Коростенським міськвиконкомом Житомирської області;

- копія довідки Коростенського міськвиконкому Житомирської області про реєстрацію з 19.09.1990року по даний час місця проживання Позивача в м.Коростені Житомирської області;

- копія диплому НОМЕР_2 від 22.06.1990 року про те, що Позивач з 1985 року до 22.06.1990 року навчалася в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту ;

- копія архівної довідки Білоруського державного університету транспорту (м.Гомель) від 16.07.2019 року області про те, що Позивач з 01.09.1985 року по 31.07.1990 року проходила навчання за денною формою навчання в цьому навчальному закладі, який до 06.10.1993 року називався Білоруський інститут інженерів залізничного транспорту;

- копія довідки про склад сім`ї та місце проживання №159 від 15.07.2019 року про те, що Позивач з 24.09.1985року по 01.07.1990 року проживала в гуртожитку Білоруського інституту інженерів залізничного транспорту за адресою: м. Гомель, вул.Красноармейська,4;

- копія довідки Філіалу "Гомельський обласний центр гідрометеорології та моніторингу окружающей среди" від 15.07.2019 року про те, що м.Гомель включений в зону з періодичним радіаційним контролем;

- копію трудової книжки НОМЕР_3 .

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 2 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Крім того, таким особам може бути знижено такий пенсійний вік ще додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Позивачем до позову долучено докази на підтвердження її проживання на території зони посиленого радіологічного контролю на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Судом встановлено та визнається Відповідачами, що Позивач на території зони посиленого радіологічного контролю проживала на день аварії та по 01.07.1990 року. Тобто, період її проживання у зоні посиленого радіологічного контролю становить 4 роки 2 місяці 6 днів, що надає її право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише на 2 роки.

Зазначене свідчить, що Позивач як особа, що на день аварії проживала у зоні посиленого радіологічного контролю і період її проживання становить не менше 4 років, набула право на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком на 2 роки.

Одночасно суд враховує, що в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993року ще додатково кожні три роки надають право особі на зменшення пенсійного віку ще додатково на один рік такого періоду проживання або праці на цій території.

Долучені до позову копії документів свідчать, що Позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року сумарно прожила у зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки 2 місяці 6 днів (в період з 26.04.1986 року по 01.07.1990 року), що надає Позивачу право на зменшення пенсійного віку ще на один рік.

В зв`язку з цим суд погоджується із доводами представників Відповідачів, що сумарний період проживання (навчання) Позивача з 26.04.1986 року по 01.07.1990 року в зоні посиленого радіологічного контролю становить 4 роки 2 місяці 6 днів, що сумарно надає Позивачу право на зменшення пенсійного віку для отримання пенсії за віком на три роки.

Одночасно, суд вважає частково безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, що для зменшення пенсійного віку слід врахувати весь період проживання Позивача з 19.09.1990 року по даний час в м.Коростені, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, з огляду на таке.

По-перше, за приписами частини другої статті 55 Закону № 796-XII пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

По-друге, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення мають право на зменшення пенсійного віку за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

Судом встановлено та визнається Позивачем, що в м.Коростені (зоні гарантованого добровільного відселення) станом на 1 січня 1993 року Позивач постійно прожила та працювала з 19.09.1990 року, тобто прожила більше ніж два роки, але менше ніж три роки, які передбачені законодавцем обов`язковою умовою для отримання права на зменшення пенсійного віку.

Разом з тим, системний аналіз правових норм частини другої статті 55 Закону № 796-XII дає можливість суду зробити висновок про необхідність врахування періоду проживання Позивача в м.Коростені (зоні гарантованого добровільного відселення) для додаткового зменшення пенсійного віку.

Так, відповідно до вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особа, яка станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала в зоні гарантованого добровільного відселення має право на додаткове зменшення пенсійного віку на один рік за кожні два роки проживання або праці в такій зоні.

Як вже зазначалося судом, Позивач з 19.09.1990року проживала і працювала в м.Коростені Житомирської області (зоні гарантованого добровільного відселення). Тобто, станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року прожила 2 роки 3 місяці 11 днів, що надає її право додатково на зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком ще на один рік.

В розумінні вимог ст.55 Закону № 796-XII Позивач має право на зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком на 4 роки з досягненням 56 річного віку.

Таким чином, враховуючи те, що для призначення пенсії Позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, на час звернення (25.11.2022року) не були наявні підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, на 5 років, суд робить висновок про правомірність оскаржуваного рішення Відповідача -2 про відмову в такому призначенні пенсії та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, позовні вимоги Позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк