Справа № 480/5787/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 серпня 2023 року м. ПолтаваСправа №480/5787/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши матеріали позову НОМЕР_1 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення грошової допомоги,,

В С Т А Н О В И В:

НОМЕР_1 прикордонний загін (в/ч НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу, виплачену після укладення ним першого контракту, обчисленій, ураховуючи кількість повних календарних місяців пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту в розмірі 8059,43 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 передано справу за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

01.08.2023 матеріали справи №480/5787/23 надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду.

03.08.2023 справа №480/5787/23 за результатами автоматизованого розподілу була передана для розгляду судді Полтавського окружного адміністративного суду Шевякову І.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 справу прийнято до провадження, позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску строку.

21.08.2023 до суду надійшла заява, у якій позивачем викладено пояснення щодо необхідності врахування частини третьої статті 233 КЗпП, відповідно до якої для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Крім того, представник позивача посилався на правову позицію, викладену у постанові КАС ВС від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

На підтвердження неможливості звернення до суду в період з 31.12.2021 до 24.02.2022, представником позивача зазначено, що ще до 24.02.2022 більшість фінансових документів, документів з кадрових питань, документів з претензійної роботи - евакуйовані на тимчасове зберігання із забезпеченням спеціальних режимних заходів до військових частин західного регіону, з метою їх збереження на випадок реальної загрози та нападу з боку ворога.

Також з метою виконання визначених завдань та недопущення потрапляння оперативно службової документації в розпорядження окупаційних військ, прийнято рішення щодо знищення такої документації та/або її вивезення до більш безпечних ділянок.

Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, суд виходить з наступного.

З позовної заяви та доданих до неї документів суд вбачає, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.12.2021 №616-ОС старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія групи гранатометів 1 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування, звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30.12.2021 №612-ОС за підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", без права носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Разом з тим, у даному наказі вказано щодо утримання з ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги військовослужбовця після укладення ними першого контракту за 10 календарних місяців, пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту.

Тобто підстави для звернення до суду з цим позовом у 5-го прикордонного загону виникли 30.12.2021.

У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем зазначених витрат у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом лише 13.06.2023, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі №540/1862/19.

Отже, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк для звернення до суду.

Позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду вказує на те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину третю статті 233 КЗпП України, оскільки у діях відповідача наявні ознаки матеріальної відповідальності за шкоду, завдану під час виконання службових обов`язків, а тому річний строк звернення до суду, встановлений частиною третьою статті 233 КЗпП України позивачем не пропущено. В той же час просить поновити строк звернення до суду з посиланням на те, що НОМЕР_1 прикордонний загін є військовим формуванням, переведеним на воєнний стан, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації.

Проте такі твердження не можуть бути взяті до уваги, враховуючи наступне.

Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є підставність стягнення із ОСОБА_1 грошової допомоги, виплаченої при укладенні першого контракту у розмірі 8059,43 грн.

Пунктом 4 глави 5 Розділу IV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 (далі Інструкція № 558) передбачено, що у разі звільнення військовослужбовців, зазначених у пункті 1цієї глави, з військової служби до закінчення строку служби за першим контрактом у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про запобігання корупції", через службову невідповідність, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку грошова допомога підлягає стягненню з них у сумі, обчисленій, ураховуючи кількість повних календарних місяців пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту.

Отже, у разі звільнення військовослужбовця зі служби до закінчення строку служби з нього підлягає стягненню грошова допомога у сумі, обчисленій, ураховуючи кількість повних календарних місяців пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту.

Отже, з наведеного випливає, що з 31.12.2022 розпочав перебіг місячний строк звернення до суду для відшкодування коштів та закінчився 31.01.2023.

Проте, позов подано до суду лише 13.06.2023, тобто зі значним пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відтак встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач не міг не знати про порушення своїх прав, свобод та інтересів та мав можливість вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах встановленого КАС України строку звернення до адміністративного суду, але не скористався такою можливістю за відсутності поважних причин.

Не може бути взяте до уваги посилання позивача на введення на території України воєнного стану, оскільки воєнний стан в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, а строк звернення до суду з даним позовом розпочався 31.12.2022 та закінчився 31.01.2023, тобто ще до введення на території України воєнного стану та позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду з даним позовом, в межах строків звернення до суду, визначених процесуальним законом.

Доказів евакуації документів відносно ОСОБА_1 на тимчасове зберігання зі забезпеченням спеціальних режимних заходів до військових частин західного регіону, з метою їх збереження на випадок реальної загрози та нападу з боку ворога у період з 31.12.2022 відсутні. Доказів прийняття рішення (наказу) про знищення такої документації та/або її вивезення до більш безпечних ділянок позивачем не надано.

Також безпідставним є твердження позивача про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, встановлений частиною 3 статті 233 КЗпП України, з огляду на те, що спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності до закінчення строку служби за першим контрактом, що зумовлює відшкодування грошової допомоги з них у сумі, обчисленій, ураховуючи кількість повних календарних місяців пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту, навіть якщо подання відповідного позову про стягнення коштів відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню норми частини п`ятої статті 122 КАС України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є обов`язковою під час вирішення даного спору.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє посилання представника позивача на правову позицію, викладену у постанові КАС ВС від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Суду не подано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що позивач з об`єктивних причин не міг вчасно звернутись до адміністративного суду з даним позовом у період з 31.12.2022 по 31.01.2023.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії) Європейський суд з прав людини зазначив, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на суд, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним, і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі Станков проти Болгарії від 12.07.2007).

В свою чергу, наявність навіть об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Європейський Суд з прав людини рішенням у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975, серія А № 18, п. 36, сформував наступну позицію - Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є доступ до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду.

Згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом першим частини четвертої 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути позивачу.

Керуючись статтями 47, 122, 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву НОМЕР_1 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення грошової допомоги - повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков