Справа № 440/527/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 р.Справа № 440/527/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 24.03.23 року у справі № 440/527/20

за позовом ОСОБА_1

до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про стягнення грошових коштів в сумі 51870,00 грн. за невикористані дні додаткової відпустки строком на 14 календарних днів за період з 2015 року по 2019 рік.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про стягнення грошових коштів задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 грудня 2019 року. Зобов`язано 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 грудня 2019 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 07.08.2020.

07.08.2020 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/527/20 про зобов`язання 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 грудня 2019 року.

23.03.2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (в порядку ст.383 КАС України), в якій останній просив суд поновити пропущений строк подання заяви та визнати протиправними дії 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які полягають у виплаті на його користь не в повному розмірі грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 грудня 2019 року при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20 та встановити 3 Територіальному Одеському вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України місячний строк з дня отримання ухвали для надання відповіді про результати окремої ухвали та інформації про вжиті заходи.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що відповідачем невірно було проведено розрахунок розміру компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 по 2019 рік, внаслідок чого йому протиправно не доплачено 19 235, 67 грн., а тому він вимушений звернутися із заявою в порядку ст.383 КАС України щодо визнання протиправними дії 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які полягають у виплаті на його користь не в повному розмірі грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31 грудня 2019 року при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20 та встановити 3 Територіальному Одеському вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України місячний строк з дня отримання ухвали для надання відповіді про результати окремої ухвали та інформації про вжиті заходи. До вказаної заяви позивачем було додано документи на її обґрунтування.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20 за позовом ОСОБА_1 до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про стягнення коштів повернуто заявнику.

ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки остання постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Вважає, що ним в повному обсязі було дотримано вимоги ст.383 КАС України, в тому числі щодо зазначення інформації про хід виконавчого провадження, а тому висновок суду про необхідність повернення йому його заяви є помилковими.

3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, в якому посилаючись на те, що висновки Полтавського окружного адміністративного суду, викладені в ухвалі від 24.03.2023 року у справі №440/527/20, є правильними, обґрунтованими, такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні, просив суд апеляційної інстанції скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, мотивуючи це неможливістю прибуття до суду у даній справі з поважних причин.

Відповідач звернувся до суду до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій повідомив про неможливість прибуття до суду його представника, просив розглянути справу без участі представника відповідача. Зазначив, що позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про повернення заявнику заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20 за позовом ОСОБА_1 до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про стягнення коштів, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності інформації про хід виконавчого провадження, подана позивачем заява не відповідає вимогам пунктів 7 та 8 частини другої статті 383 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі суду, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, аналогічні положення містяться в ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Колегія суддів, аналізуючи наведені вище норми зазначає, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року в справі Горнсбі проти Греції суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будьяких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільноправових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень (п. 40).

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин 2, 4 вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз наведеного вище вказує, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.

Згідно ч.ч.1,2 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Отже, норма статті 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зміст наведеної статті вказує на те, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404VIII, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до ст.383 КАС України, зокрема, надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.12.2021 у справі № 9901/235/20.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції було те, що за відсутності інформації про хід виконавчого провадження, подана заява не відповідає вимогам пунктів 7 та 8 ч.2 ст.383 КАС України.

Разом з тим, аналізуючи подану позивачем заяву, яка подана в порядку ст.383 КАС України, про визнання протиправними дій при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20, а також додані до неї докази (документи), колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту наведеної вище заяви (а.с.105-106), а також доданих до неї доказів позивач зазначив про те, що 12.10.2022 він звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Солодовник Олени Олександрівни, третя особа: 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду від 30 березня 2020 року по справі №440/527/20 в частині стягнення на його користь з 3 Територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України грошових коштів в сумі 20318,20 грн. та зобов`язання відновити виконавче провадження та здійснити виконавчі дії пов`язані і направлені на примусове виконання рішення суду в частині стягнення коштів в сумі 20318,20 грн.

Вказує, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі №440/5801/20 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Солодовник Олени Олександрівни, Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), третя особа: З Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту7 інформації України про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.122-123).

Зі змісту вказаного рішення суду першої інстанції встановлено, що на виконанні у Миргородському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебував виконавчий лист №440/527/20, виданий 07.08.2020 року Полтавським окружним адміністративним судом про зобов`язання З Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з 1.12.2019 року. 15.09.2020 року державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Солодовник Оленою Олександрівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.122).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 без змін (а.с.124).

Отже, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №440/527/20 (а.с. 141), виданого 07.08.2020 року Полтавським окружним адміністративним судом закінчено, про що було винесено відповідну постанову.

На підтвердження зазначеного, ОСОБА_1 до заяви, яка подана в порядку ст.383 КАС України, про визнання протиправними дій при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20 було додано відповідні докази (документи).

Отже, з огляду на викладене вище, позивачем в заяві, яка подана в порядку ст.383 КАС України, про визнання протиправними дій при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20 було зазначено інформацію про хід виконавчого провадження.

Відтак, передчасними та необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про порушення позивачем вимог пунктів 7,8 частини другої статті 383 КАС України, та у зв`язку з цим наявність підстав для повернення заявнику заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20.

Щодо посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позивач згадує про розгляд адміністративної справи №440/5801/20 в обґрунтування причини пропуску строку для подання до суду заяви про визнання протиправними дій при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20, то колегія суддів відхиляє такі доводи, як такі, що не спростовують факту того, що позивачем в такій заяві було зазначено інформацію про хід виконавчого провадження.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо того, що подана позивачем заява не відповідає вимогам ст.383 КАС України, а висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі є правильними, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що суперечать наведеному вище.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення про повернення заявнику заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі №440/527/20 за позовом ОСОБА_1 до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про стягнення коштів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року підлягає скасуванню, а справа №440/527/20 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 у справі № 440/527/20 скасувати.

Направити справу №440/527/20 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 17.08.2023 року