Справа № 160/5058/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2023 року Справа № 160/5058/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
15.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 17.02.1986 по 31.03.1991, з 01.04.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 14.12.1991, з 15.12.1991 по 28.02.1992 до страхового стажу для призначення пенсії за віком.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.11.2022р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 04.08.1983, оскільки трудову книжку заповнено з порушеннями вимог Інструкції ведення трудових книжок: з 01.04.1991 по 28.02.1991, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою; з 01.03.1991 по 14.12.1991, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою; з 15.12.1991 по 28.02.1992, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою. Страховий стаж заявника становить 22 роки 09 місяців 20 днів.
Позивач не згодна з відмовою Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області щодо незарахування зазначених періодів до її стажу, необхідного для призначення пенсії, вважає таке рішення незаконним, безпідставним, необгрунтованим та таким, що порушує її інтереси, а тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як підтверджено матеріалами справи, пенсійним органом не враховано до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 17.02.1986 по 31.03.1991, оскільки відсутній запис про прийняття на роботу в науково - дослідний проектно - конструкторський і технологічний інститут, з 01.04.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 14.12.1991 та з 15.12.1991 по 28.02.1992, оскільки записи про звільнення з роботи не завірені печатками підприємств або відділу кадрів.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Суд зауважує, що трудова книжка серії НОМЕР_3 від 04.08.1983 р. містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди з 17.02.1986 по 31.03.1991, з 01.04.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 14.12.1991, з 15.12.1991 по 28.02.1992.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є певні недоліки в її заповненні, зокрема такі як відсутність запису про прийняття на роботу в науково - дослідний проектно - конструкторський і технологічний інститут, записи про звільнення з роботи не завірені печатками підприємств або відділу кадрів, оскільки обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника, до того ж наявність таких недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді.
Окремо суд звертає увагу позивача на те, що ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулює питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах, в той час, ОСОБА_1 зверталась до пенсійного органу саме із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст..26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області понесені судові витрати зв сплати судового збору в розмірі 536,80 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 17.02.1986 по 31.03.1991, з 01.04.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 14.12.1991, з 15.12.1991 по 28.02.1992 до страхового стажу для призначення пенсії за віком.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 19.06.2023.

Суддя О.В. Царікова