Справа № 320/2068/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року № 320/2068/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
проскасування постанови,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністертсва юстиції України, в якому просить суд скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича від 06.12.2022 у виконавчому провадженні № 65437386 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1 від 29.01.2020, виданого Верховним Судом у справі № 9901/988/18.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваної постанови у зв`язку з її передчасністю, оскільки фактичного виконання рішення, на підставі якого видано виконавчий лист у справі № 9901/988/18, не відбулось.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 відкрито провадження у справі №320/2068/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 65437386.

На виконання вимог ухвали суду від 20.04.2023 відповідачем 26.04.2023 подано до суду відзив на позовну заяву на копії матеріалів виконавчого провадження № 65437386.

У своєму відзиві відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необгрунтованими, оскільки листом від 28.11.2022 Апаратом Верховної Ради України повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду, зокрема, розпорядженням Голови Верховної Ради України «Про забезпечення виконання судового рішення» від 16.12.2021 №483, яке видано з метою виконання постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 9901/988/18, та з огляду на межі конституційних повноважень Верховної Ради України, окреслених частиною другою статті 85 Основного Закону України, та повноважень посадових осіб Апарату Верховної Ради України, Керівником Апарату Верховної Ради України було видано розпорядження «Про організацію виконання розпорядження Голови Верховної Ради України «Про забезпечення виконання судового рішення» від 16.12.2021 №483» від 18.11.2022 №132, відповідно до якого було виконано постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 9901/988/18, шляхом викладення «на власному офіційному веб-сайті (веб-порталі http://rada.gov.ua)» Верховної Ради України тексту статті 11 Закону України від 20.04.200 № 1682-III «Про природні монополії» станом на 07.10.2010, з урахуванням положень Закону України від 23.02.2014 №763-VII «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України» у редакції Закону України від 27.02.2014 №798-VII «Про внесення змін до статті 2 Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України».

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 26.04.2023, позивачем наголошено на безпідставності поданого відповідачем відзиву з огляду на його необгрунтованість, оскільки виконання рішення суду у справі №9901/988/18 не відбулось, а виконання розпорядження Голови Верховної Ради України «Про забезпечення виконання судового рішення» від 16.12.2021 №483 не має ніякого відношення до виконання вказаного рішення суду.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 9901/988/18 зобов`язано Верховну Раду України на власному офіційному веб-сайті (веб-порталі http://rada.gov.ua) викласти текст статті 11 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1682-ІІІ «Про природні монополії» відповідно до редакції, чинної станом на 7 жовтня 2010 року, з урахуванням положень Закону України від 23 лютого 2014 року № 763-VІІ «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України» у редакції Закону Українивід 27 лютого 2014 року № 798-VII «Про внесення змін до статті 2 Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України».

На виконання вказаної постанови судом видано виконавчий лист від 29.01.2020 №1.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 08.05.2021 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем від 17.05.2021 відкрито виконавче провадження № 65437386 з виконання виконавчого листа від 29.01.2020 №1.

В подальшому на адресу Верховної Ради України державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем надіслано запит від 31.10.2022 №20.1/В-7/65437386, у якому останній вимагав повідомити про стан виконання постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №9901/988/18, яким зобов`язано Верховну Раду України на власному офіційному веб-сайті (веб-порталі http://rada.gov.ua) викласти текст статті 11 Закону України від 20.04.200 №1682-ІІІ «Про природні монополії» відповідно до редакції, чинної станом на 7 жовтня 2010 року, з урахуванням положень Закону України від 23 лютого 2014 року № 763-VІІ «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України» у редакції Закону Українивід 27 лютого 2014 року № 798-VII «Про внесення змін до статті 2 Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України».

Листом від 28.11.2022 № 14851-1-22 Апаратом Верховної Ради України повідомлено державного виконавця про виконання постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 9901/988/18 на підставі розпорядження Голови Верховної Ради України «Про забезпечення виконання судового рішення» від 16.12.2021 №483 (посилання на інтернет ресурс - https://www.rada.gov.ua/news/Novyny/230479.html).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем від 06.12.2022 закінчено виконавче провадження № 65437386.

Не погоджуючись з постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2022 № 65437386, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 39 Закону № 1404-VIII визначено виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом Верховного Суду від 29.01.2020 №1 зобов`язано Верховну Раду України на власному офіційному веб-сайті (веб-порталі http://rada.gov.ua) викласти текст статті 11 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1682-ІІІ «Про природні монополії» відповідно до редакції, чинної станом на 7 жовтня 2010 року, з урахуванням положень Закону України від 23 лютого 2014 року № 763-VІІ «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України» у редакції Закону Українивід 27 лютого 2014 року № 798-VII «Про внесення змін до статті 2 Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України».

Як встановлено судом за посиланням на інтернет ресурс https://www.rada.gov.ua/news/Novyny/230479.html, на офіційному веб-сайті Верховної Ради України (www.rada.gov.ua) відповідно до розпорядження Голови Верховної Ради України «Про забезпечення виконання судового рішення» від 16 грудня 2021 року № 483, яке видано з метою виконання постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/988/18, на офіційному веб-сайті (веб-порталі http://rada.gov.ua) Верховної Ради України опубліковано текст статті 11 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1682-III «Про природні монополії» станом на 7 жовтня 2010 року такого змісту:

«Стаття 11. Утворення та ліквідація національних комісій регулювання природних монополій (Положення абзацу першого частини першої статті 11 втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду № 14-рп/2008 (v014p710-08) від 08.07.2008).

1. Національні комісії регулювання природних монополій (далі комісії) є центральними органами виконавчої влади із спеціальним статусом, які утворюються та ліквідуються Президентом України. Положення абзацу другого частини першої статті 11 втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду № 14-рп/2008 (v014p710-08) від 08.07.2008).

Комісії діють на підставі положень, що затверджуються Президентом України.

Для здійснення своїх повноважень комісії можуть створювати та ліквідовувати свої територіальні органи, які діють на підставі положень, що затверджуються комісіями. (Положення частини другої статті 11 втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду №14-рп/2008 (v014p710-08) від 08.07.2008).

2. Комісії складаються з Голови комісії та не менше двох членів комісії, яких призначає за поданням Прем`єр-міністра України на посади та припиняє їх повноваження на цих посадах Президент України.

3. Термін повноважень голів і членів комісій становить шість років, при цьому забезпечується періодична ротація складу комісій. Порядок ротації для голів та членів комісії встановлюється положеннями про комісії. Одна й та сама особа не може бути членом комісії більше двох термінів підряд.

4. Повноваження Голови та членів комісії припиняються достроково у разі: подання заяви про відставку;

набрання законної сили обвинувальним вироком суду у скоєнні злочину;

грубого порушення посадових обов`язків;

неможливості виконання обов`язків за станом здоров`я;

подання заяви про звільнення у зв`язку з виходом на пенсію.

5. Організаційно-технічну та іншу роботу щодо забезпечення діяльності комісій здійснює їх апарат відповідно до положень про комісії.

6. На членів комісій та на працівників апарату комісій поширюється правовий статус державних службовців.

7. Комісії ліквідуються в установленому порядку у разі виникнення можливостей для розвитку конкуренції на відповідному товарному ринку».

Крім того, за посиланням https://www.rada.gov.ua/news/Novyny/230479.html у примітках зазначено, що положення статті 11 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1682-ІІІ "Про природні монополії" діють з урахуванням норми статті 2 Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України" від 23 лютого 2014 року № 763-VII (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27 лютого 2014 року № 798-VII), якою передбачено таке: "Встановити, що норми законів України, до яких вносилися зміни Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України", які втратили чинність згідно з пунктом 1 цього Закону, діють в редакції, чинній станом на 7 жовтня 2010 року, з урахуванням змін, внесених законами України після 7 жовтня 2010 року, у частинах, що відповідають нормам Конституції України, які діють станом на дату набрання чинності цим Законом.

У зв`язку з оприлюдненням вищезазначеної статті, відповідачем на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом прийнято постанову від 06.12.2022 про закінчення виконавчого провадження № 65437386.

Дослідивши зміст виконавчого листа від 29.01.2020 №1 у справі № 9901/988/18 судом встановлено, що текст статті 11 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1682-ІІІ «Про природні монополії», яку повинен був оприлюднити боржник (Верховна Рада України) на своєму офіційному сайті, відповідає резолютивній частині рішення суду.

Доводи позивача щодо порушення порядку доведення до відома населення законів України та інших нормативно-правових актів не беруться судом до уваги, оскільки у межах спірних правовідносин відповідач наділений повноваженнями щодо надання оцінки правильності дій Верховної Ради України виходячи саме зі змісту резолютивної частини рішення суду, на підставі якої судом видано виконавчий лист від 29.01.2020 №1.

Аналізуючи викладене вище, суд приходить до переконання, що боржником у повному обсязі виконано постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №9901/988/18, а тому відповідачем правомірно, з урахуванням всіх обставин справи, винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Оскільки цим рішенням у задоволенні позову відмовлено, тому згідно з вимогами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,cуд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код: 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Колеснікова І.С.