Справа № 240/21813/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/21813/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії. Підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду стала постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Сладь Т.П. від 14.07.2023 у ВП №70904143 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засіданні призначено на 10.08.2023. Цією ж ухвалою зобов`язано Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №70904143.

02 серпня 2023 року до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження 70904143.

09 серпня 2023 року до суду надійшов відзив позивача, у якому останній просив суд відмовити у задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що спірний виконавчий документ повернуто стягнувачеві на підставі ч.1 п.9 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Крім того, відповідачем встановлено, що боржником рішення суду не виконується в частині саме виплати нарахованих сум з незалежних від боржника підстав, що свідчить про поважність причин невиконання судового рішення у повному обсязі. Крім того, як позивач, так і відповідач просили суд розглядати дану адміністративну справу без іх участі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, судом встановлено наступне.

12.01.2023 на примусове виконання у відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) надійшов виконавчий лист у справі №240/20950/21, виданий 05.12.2022 Житомирським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Управління соціальної політики Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 27.01.2021 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановлену статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

02.02.2023 старшим державним виконавцем Сладь Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику 10-денний строк для виконання рішення суду. У зв`язку з неотриманням відповіді на постанову про відкриття виконавчого провадження, 12.04.2023 на адресу боржника державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов`язано управління виконати рішення суду та надати підтверджуючи документи щодо його виконання. На вимогу державного виконавця управління 12.06.2023 надіслало відповідь, яким повідомлено про нарахування позивачу (стягувачу) щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 27.01.2021 до 05.06.2023 у сумі 27590,18 грн, а також про відсутність бюджетних призначень на забезпечення виконання судових рішень, тобто видатків у 2023 році на виплату нарахованої суми.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею першою Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст.26 Закону № 1404 передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Приписами п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.39 Закону № 1404 постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Перевіряючи факт виконання в повному обсязі рішення суду, згідно з виконавчим документом, виданим Житомирським окружним адміністративним судом 05.12.2022, суд вважає за необхідне відмітити той факт, що боржником - Управлінням соціальної політики Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області, виконано таке рішення в частині нарахування коштів, про що свідчить лист-повідомлення № 1151/03 від 05.06.2023, надісланий управлінням на адресу відділу у відповідь на вимогу державного виконавця. Таким листом, управління повідомило також про те, що виплата нарахованої суми буде здійснена після надходження коштів з Державного бюджету України, оскільки бюджетних призначень на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту населення Законом України "Про державний бюджет України на 2023 рік" не передбачено, а тому відповідні видатки не передбачаються у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та відповідних паспортах бюджетних програм. Тобто, судове рішення щодо виплати суми щомісячної допомоги, встановленої ст. 37 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", боржником не виконано в частині виплати позивачу нарахованих коштів із незалежних від управління підстав.

В свою чергу, приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що виплати за судовими рішеннями можуть бути здійсненні управлінням винятково за рахунок коштів Державного бюджету, після отримання їх від головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня. При цьому, виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника управління. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.04.2020 у справі №560/523/19.

Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 у справі №360/940/20.

Відтак, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення боржником можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України. З урахуванням наявних у справі доказів та вищевикладених висновків, суд вважає, що позивачем у своєму позові не наведено будь-яких доводів щодо необхідності зобов`язання державного виконавця вчинити додаткові дії по виконанню виконавчого провадження ВП № 70904143.

Крім того, слід відмітити, що в адміністративних справах, спір у яких стосується соціального захисту під час війни вразливих груп населення, необхідно віднайти баланс між конституційною цінністю оборони, яка є суспільним (публічним) інтересом, у якому акумулюються індивідуальні права кожного, з одного боку, та метою законодавчого впорядкування отримання певного виду соціальної допомоги, з іншого боку.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При розгляді даних спірних правовідносин, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вже зазначалося, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404. У свою чергу, після дослідження усіх обставин справи, суд дійшов висновку, що під час проведення виконавчих дій у межах виконавчого провадження (ВП № 70904143) державним виконавцем встановлено, що рішення суду не виконується боржником в частині саме виплати нарахованих сум та із незалежних від управління підстав, що свідчить про поважність причин невиконання судового рішення, у повному обсязі.

Враховуючи викладене, судом не встановлено бездіяльності державного виконавця з виконання виконавчого провадження № 70904143, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович