Справа № 580/1834/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року справа № 580/1834/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій при проведенні службового розслідування, скасування наказу та зобов`язання нарахувати додаткову грошову винагороду і щомісячну премію за січень 2022 року у повній мірі, -

встановив:

13.03.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в особі представника Атаманюк Василини Ігорівни з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України, в якій, з урахуванням заяви від 14.03.2023, просить:

- визнати протиправними дії відповідача при проведенні службового розслідування щодо позивача на підставі наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 №32 від 23.01.2023;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 №40 від 26.01.2023 Про результати службового розслідування, в частині що стосується позивача;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду за січень 2023 року у повній мірі;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну премію за січень 2022 року у повній мірі.

Обгрунтовуючи позовну заяву вказав, що грошове забезпечення за січень 2023 виплачено з урахуванням вчиненого правопорушення внаслідок невиконання бойового наказу, а саме: не включено позивача до наказу про виплату додаткової винагороди за січень 2023, не виплачено щомісячну премію за січень 2023, матеріали службового розслідування направлені до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері для прийняття рішення в порядку ст. 214 КК України. Однак жодного правопорушення він не вчиняв, про неможливість виконання бойового розпорядження повідомляв командування військової частини НОМЕР_1 рапортом від 21.01.2023. Зазначив, що службове розслідування проведено неповно, необ`єктивно, однобічно, з обвинувальним нахилом, без належного врахування всіх обставин і фактів, з грубим порушенням вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 (далі Порядок №608), а саме: про призначення службового розслідування позивач не був повідомлений, з наказом №32 від 23.01.2023 про призначення службового розслідування не був ознайомлений, внаслідок чого був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені пунктом 3 розділу 1V Порядку №608; особа, яка проводила службове розслідування, не вчинила жодних дій, направлених на сприяння реалізації прав, наданих військовослужбовцям, зокрема, подавати пояснення, отримувати копії документів, порушувати клопотання, висловлювати зауваження, оскаржувати рішення тощо; у акті службового розслідування від 26.01.2023 зазначено про доведення до відома ОСОБА_1 бойового наказу та містяться посилання на рапорти 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 та командира взводу в/ч НОМЕР_1 , однак відсутня можливість ознайомитись з вказаними документами, оскільки до акта службового розслідування вони не долучені; у акті службового розслідування міститься посилання на рапорт позивача, згідно з яким останній відмовляється виконувати бойовий наказ у зв`яз

Додатковим свідченням неправомірності дій військової частини НОМЕР_1 щодо проведення службового розслідування є те, що наказом в/ч № НОМЕР_2 від 03.03.2023 позивача виключено зі списків особового складу та направлено у розпорядження начальника першого відділу Золотоніського районного центу комплектування та соціальної підтримки Черкаської області.

Ухвалою судді від 03.04.2023 позовна заява прийнята до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. У залученні до участі у справі третіх осіб Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України відмовлено.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 18.04.2023, зазначив, що відповідно до рапорта від 12.10.2022 позивач приступив до виконання службових обов`язків стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти і про те, що він є обмежено придатним до військової служби в зазначеному рапорті відсутня будь-яка інформація. З 14.11.2022 по 20.11.2022 позивач перебував на бойовому злагодженні в 242-му загальновійськовому полігоні, і лише 17.01.2023 через стройову частину до командира військової частини НОМЕР_1 звернувся з рапортом про переведення його до Золотоніського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого проходження військової служби з приводу того, що він є обмежено придатним до військової служби. Оскільки у військової частини НОМЕР_1 відсутні будь-які повноваження на видачу наказів про переміщення осіб рядового, сержантського та офіцерського складу в інші військові частини, командуванням військової частини НОМЕР_1 були враховані всі обставини, викладені в рапорті від 17.01.2023, у зв`язку з чим підготовлено план переміщення, в тому числі позивача, щодо переведення його до Золотоніського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого проходження військової служби, та передано до військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») для видачі відповідного наказу. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») від 27.02.2023 №26 Р/С позивача звільнено з військової частини НОМЕР_1 та призначено на іншу посаду до Золотоніського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з бойовим наказом командира 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 2 стрілецька рота в/ч НОМЕР_1 відряджена у оперативне підпорядкування оперативного тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Наказ був оголошений на загальному шикуванні 21.01.2023. Одразу після оголошення наказу солдат ОСОБА_1 у присутності 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , будучи обізнаним про наслідки відмови від виконання бойових наказів, у порушення вимог ст. 17 та 65 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 11,16,28-32, 35,36,37,127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ст. 3,4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вийшов зі строю та повідомив, що відмовляється виконувати наказ. Після шикування ним подано рапорт від 21.01.2023 у вигляді пояснення, що він є обмежено придатним і його морально-психологічний стан та здоров`я погіршились. По даному факту командиром взводу 2 стрілецької роти старшим лейтенантом ОСОБА_5 та командиром 2 стрілецької роти капітаном ОСОБА_4 до командира в/ч НОМЕР_1 подані рапорти про відмову позивача виконувати бойовий наказ стосовно вибуття на марш в район виконання бойових завдань за призначенням в Донецьку область.

Доводи позивача про те, що акт службового розслідування не відповідає вимогам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608, мають ознаки формальних, оскільки після доведення бойового розпорядження командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та бойових наказів командирів військової частини НОМЕР_1 щодо вибуття особового складу в район виконання бойових завдань за призначенням в Донецьку область позивач відразу відмовився в присутності всього підрозділу (понад 100 осіб) та надав рапорт у вигляді пояснення щодо підстав відмови. Щодо відсутності пояснень позивача, то він надав рапорт у формі пояснень від 21.01.2023, який містить всю необхідну інформацію, пояснення службових осіб про обставини проступку містяться в матеріалах службового розслідування, Порядок №608 не містить обов`язкових положень про необхідність відбору пояснень в умовах бойової обстановки.

Стосовно доводів позивача, що матеріали службового розслідування направлено до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сферах, то відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, оскільки відмова від виконання бойового наказу відбулася під час шикування військовослужбовців і командир військової частини НОМЕР_1 не мав жодних підстав приховувати факт непокори від компетентних органів, а мета, мотиви, умисел та наявність складу кримінального правопорушення та інших обставин, які враховуються при визначенні вини позивача, віднесено до компетенції правоохоронних органів.

Стосовно позовних вимог про стягнення щомісячної премії та додаткової винагороди за січень 2023, то згідно п. 17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (в редакції наказу від 01.04.2022 №98) на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністерства оборони України.

На момент спірних відносин діяло рішення (телеграма- окреме доручення) Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, пунктом 9.7 якого було вказано, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойовий наказ (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Також згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 з січня 2023 року Чернігівська область (в якій перебуває військова частина) не знаходиться в районі воєнних «бойових дій», і тому у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави виплачувати військовослужбовцям додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн.

04.05.2023 позивач в особі представника Атаманюк В.І. надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідачем підтверджено той факт, що на день винесення бойового наказу 21.01.2023 командуванню в/ч НОМЕР_1 достовірно було відомо про те, що позивач обмежено придатний до військової служби.

Щодо доводів відповідача про те, що на час написання позивачем рапорту від 12.10.2022 про зарахування до списків особового складу останній не вказав, що є обмеженим до військової служби, то по прибутті до в/ч НОМЕР_1 під час здійснення розподілу в присутності командира в/ч ОСОБА_6 та начальника медичної служби ОСОБА_7 повідомляв про свою обмеженість до військової служби та пред`являв військовий квиток з відповідним записом. Крім того в/ч НОМЕР_1 у військовому квитку позивача проставлено відмітку про зарахування до частини, що дає підстави стверджувати, що відповідач був обізнаний про обмежену боєздатність позивача.

Щодо твердження відповідача про те, що рапорт про переведення до іншого місця служби позивач подав лише 17.01.2023, то позивач, отримавши згоду від Золотоніського центру комплектування та соціальної підтримки №3/522 від 21.11.2022, в кінці листопада звернувся до командування військової частини з рапортом про переведення , який особисто подавав командиру 2 стрілецького відділення 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 . Проте на вказаний рапорт відповідь не надійшла.

Щодо пояснень про неможливість виконання бойового наказу, то вони були надані на виконання ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові).

Повторно стверджує, що особа, яка проводила службове розслідування, не виконала жодних з вимог пункту 1 розділу 1V Порядку №608 щодо вжиття всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення. Жодних заперечень щодо факту неповідомлення позивача про призначення службового розслідування, про повідомлення про права і обов`язки в ході службового розслідування та несвоєчасне ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності відзив на позовну заяву не містить.

Щодо твердження відповідача про направлення заяви про вчинення позивачем правопорушення до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України, то з листа керівника вищеозначеної прокуратури №14-576 вих-23 від 03.03.2023 вбачається, що рішення про внесення відомостей до ЄРДР не приймалось.

09.06.2023 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначив, що лише 17.01.2023 позивач звернувся з рапортом про переведення до Золотоніського центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого проходження військової служби з приводу того, що він є обмежено придатним, дізнавшись в усній формі, що 2 стрілецька рота військової частини НОМЕР_1 має отримати наказ вийти на марш в район виконання бойових завдань за призначенням у Донецьку область, який було проголошено 21..01.2023 на загальному шикуванні.

Заперечує позицію позивача про наявні порушення вимог розділу 1V (Повноваження осіб під час службового розслідування) Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, та зазначає, що особою, яка проводила службове розслідування, у повному обсязі дотримано вимоги законодавства України та вжито всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування вчиненого правопорушення. Зокрема, невідкладно після отримання доповідей командирів 2 стрілецької роти та взводу в/ч № НОМЕР_4 стосовно відмови виконувати бойовий наказ про вибуття у Донецьку область позивачу було надано можливість надати письмові пояснення щодо вчиненого ним правопорушення, зазначити поважні причини та долучити всі документи, які він вважає за можливе. Однак позивач склав рапорт, скоріше за все з метою наявності в нього підтвердження прийняття документу з відповідною реєстрацією у журналі вхідної кореспонденції. Також відібрано пояснення у командира роти та взводу 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , які підтвердили, що бойовий наказ до позивача доведений, а докази долучено до матеріалів службового розслідування. Зазначений пакет документів є достатнім для проведення службового розслідування та належного виявлення (з`ясування) обставин, які підтверджують чи спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлення обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність. Особою, яка проводила службове розслідування, зібрано та долучено до матеріалів службового розслідування всі документи, наявні у військової частини. Заяв і клопотань від позивача не надходило, акт про відмову від пояснень не складався у зв`язку з тим, що на пропозицію надати пояснення позивач написав рапорт на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 як форму доповіді.

Щодо дотримання прав особи, яка проводить службове розслідування, передбачених пунктом 2 розділу 1V (Повноваження осіб під час службового розслідування) Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, то вони є диспозитивними і застосовуються за нагальної потреби. Однак під час проведення службового розслідування стосовно позивача потреби у користуванні даними правами не було, оскільки всі необхідні документи та пояснення були зібрані безпосередньо після початку службового розслідування і їх перелік був достатнім для підготовки висновків.

Позивачу було відомо про підстави проведення службового розслідування. Про його обізнаність зі своїми правами та обов`язками як військовослужбовця свідчить той факт, що він прийняв Присягу на вірність українському народові та відповідно до рапорту від 12.10.2022 (у день призначення на посаду) прийняв посаду і справи.

Позивач в особі представника Атаманюк В.І. 05.06.2023 надав додаткові письмові пояснення,

у яких просить суд критично віднестись до тверджень відповідача про те, що позивач лише 17.01.2023 подав рапорт на переведення, дізнавшись в усній формі про можливе отримання наказу вийти на марш в район виконання бойових завдань, оскільки вони жодним чином не підтверджені.

Щодо посилання відповідача на факт внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування щодо позивача за ч. 4 ст. 402 КК України, то витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Щодо написання рапорту, то він пояснював неможливість виконати бойовий наказ.

Щодо відібрання пояснень, то методичними рекомендаціями щодо проведення службового розслідування (перевірки) в Збройних Силах України встановлено типовий бланк отримання пояснень, у якому особі роз`яснюються її права, передбачені Порядком №608 та Конституцією України. Однак в ході службового розслідування такі пояснення не відбирались, про права позивача ніхто не повідомляв.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 згідно військового квитка серія НОМЕР_5 , виданого Золотоніським РТЦК та СП Черкаської області 06.04.2022 призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_5 (пункт 13) рішенням медичної комісії при Чорнобаївському РВК від 06.11.2017 позивач визнаний непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час за графою 11, статтею 64 б Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (Додаток 1 до положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України), затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008. Дата повторного огляду 06.11.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №106-РС від 05.10.2022 солдата ОСОБА_1 12.10.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.11.2022 за №3/522 за зверненням ОСОБА_1 його кандидатура була розглянута та він був рекомендований на посаду стрільця взводу роти охорони першого відділу Золотоніського РТЦК та СП Черкаської області, та у разі згоди запропоновано командиру військової частини НОМЕР_1 оформити документи на призначення позивача на означену посаду.

17.01.2022 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_4 як військовослужбовця, обмежено придатного до військової служби у воєнний час. До рапорта були додані копія письмової згоди Золотоніського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21.11.2022 №3/522 та копія військового квитка НОМЕР_5 . Рапорт зареєстровано у в/ч НОМЕР_4 17.01.2023 за №136.

Згідно довідки військово-лікарської комісії №1294 від 21.02.2023 позивач є обмежено придатним до військової служби на підставі статті 61-б, 39-в графи 11 Розкладу хвороб, протипоказана служба у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби в частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

21.01.2023 командиром стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 був винесений бойовий наказ про відрядження 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у оперативне командування оперативного тактичного угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з яким позивач ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у відомості про ознайомлення з бойовим наказом.

Згідно рапорту командира другого стрілецького взводу ОСОБА_9 від 21.01.2023 стрілець другого стрілецького взводу другої стрілецької роти солдат ОСОБА_1 з бойовим наказом ознайомлений1 та під час доведення бойового наказу відмовився від подальшого виконання бойового завдання у зв`язку з небажанням вирушати в зону бойових дій.

21.01.2023 позивач подав рапорт про неможливість виконання бойового завдання з огляду на встановлену обмежену придатність до військової служби, що підтверджується записом у військовому квитку і про що позивач повідомив по прибуттю у в/ч НОМЕР_4 у жовні 2022 року, та у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, в тому числі морально-психологічного, внаслідок перебування у зоні бойових дій з липня по серпень та з вересні по жовтень 2022 року у м. Бахмут. Також зазначив, що не відмовляється від проходження військової служби з урахуванням стану здоров`я та подавши рапорти на переведення за письмової згоди від 21.01.2023 №3/522 та 17.01.2022 повторно.

У зв`язку з відмовою позивача виконати бойовий наказ командиром 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_10 подано рапорт командиру в/ч НОМЕР_1 від 21.01.2023 про призначення службового розслідування для прийняття рішення відповідно до законодавства. До рапорту були додані рапорт позивача, рапорт командира другого стрілецького взводу ОСОБА_9 та копія відомостей про ознайомлення з бойовим наказом.

На підставі рапорта командира 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 за фактом відмови від виконання бойового наказу стрільцем 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 був виданий наказ т.в.о. командира в/ч НОМЕР_4 від 23.01.2023 №32 «Про проведення службового розслідування» заступником командира батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_11 .

За результатами службового розслідування був складений акт службового розслідування від 26.01.2023, яким встановлено, що 21.01.2023 командиром 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_4 винесено бойовий наказ про відрядження 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 у оперативне підпорядкування тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вказаний бойовий наказ доведено особовому складу 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 21.01.2023 о 13.00 під особистий підпис. Після цього стрілець 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 відмовився від виконання бойового наказу про відрядження 2 стрілецької роти у оперативне підпорядкування оперативного тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Відповідно рапорту ОСОБА_12 останній відмовляється виконувати бойовий наказ у зв`язку із станом здоров`я та інших морально-психологічних питань. Неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась: відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

На підставі акта розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 26.01.2023 №40 :

- за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виразилось у відмові виконання бойового наказу, відповідно до статті 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани (пункт 1 наказу);

- не включати позивача до наказу на виплату додаткової винагороди за січень 2023 року відповідно до пункту 10 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 (пункт 2 наказу);

- не виплачувати позивачу щомісячну премію за січень 2023 року відповідно до пункту 5 розділу ХV1 наказу Міністра оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 №260.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2023 №64 позивач виключений із списків особового складу та направлений в розпорядження Золотоніського районного центру комплектування та соціальної підтримки Черкаської області.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону. Тотожне визначення зазначене в п.1. ч.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1192 № 2233-XII.

Порядок проходження служби військовослужбовцями регулюють Конституція України, Закони України:? ? Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1192 № 2233-XII, Про оборону України від 06.12.1991 № 1932-XII, Про збройні сили України 06.12.1991 № 1934-XII, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію 21.12.1993 № 3543-XII, інші закони України, та? ? прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на сьогодні.

Згідно статті 65 Конституції України, статтею 17 Закону України «Про оборону України», статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статті 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України

від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (статті 29, 31 Статуту). Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (стаття 30 Статуту). Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення (стаття 35 Статуту). Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`яз

Згідно статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 № 551- XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), відповідно до вимог статей 1, 4 якого військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, і зобов`язує? ? кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів. Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності (стаття 6 Дисциплінарного статуту). У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення зокрема: б) догана.

Верховний Суд у постанові від 12.12.2019 у справі № 816/70/16 зазначив, що? ? підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Наявними у справі письмовими доказами підтверджується, що позивач у справі ОСОБА_1 06.04.2022 був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією та з 12.10.2022 призначений на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

21.01.2023 командиром стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 був винесений бойовий наказ про відрядження 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у оперативне командування оперативного тактичного угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з яким позивач ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у відомості про ознайомлення з бойовим наказом, однак від виконання вказаного бойового наказу позивач відмовився.

Вказані обставини свідчать, що позивач, відмовившись від виконання бойового наказу, не виконав свої обов`язки, передбачені статтями 11,16 Статуту, статтею 4 Дисциплінарного статуту та вчинив непокору, тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани грунтується на приписах закону.

Суд не погоджується з доводами позивача про наявність поважних причин для відмови від виконання бойового наказу через обмежену придатність до військової служби з огляду на таке.

Згідно запису у військовому квитку позивача серії НОМЕР_5 (пункт 13) рішенням медичної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 06.11.2017 позивач визнаний непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час за графою 11, статтею 64 б Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (Додаток 1 до положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України), затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008. Дата повторного огляду 06.11.2022.

Також згідно довідки військово-лікарської комісії №1294 від 21.02.2023 позивач є обмежено придатним до військової служби на підставі статті 61-б, 39-в графи 11 Розкладу хвороб, протипоказана служба у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби в частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

17.01.2022 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_4 як військовослужбовця, обмежено придатного до військової служби у воєнний час, та надав копію письмової згоди Золотоніського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21.11.2022 №3/522 про рекомендацію на переведення на посаду стрільця взводу роти охорони першого відділу Золотоніського РТЦК та СП Черкаської області.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Підпункт «г» пункту 20.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, передбачає, що при медичному огляді військовослужбовців приймаються постанови такого змісту: "Обмежено придатний до військової служби". Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

За змістом вказаних приписів обмежено придатні до військової служби є непридатними для військової служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, та придатними до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Цей перелік є виключним.

Щодо придатності до військової служби на інших посадах, то вона визначається в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, та у довільній формі вказується у постанові, які види служби протипоказані цій особі.

Суд бере до уваги, що позивач проходив військову службу на посаді стрільця першого відділення 2-го взводу 2-ї роти військової частини НОМЕР_1 , і вказана служба не відноситься до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах.

В свою чергу довідка військово-лікарської комісії №1294 від 21.02.2023 не містить висновок у довільній формі щодо непридатності позивача до військової служби на посаді стрільця, тому обмежена придатність до військової служби не є поважною підставою відмови від виконання бойового наказу.

Згідно статті 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, призначення військовослужбовців на рівнозначні або нижчі посади здійснюється, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Стаття 116 вказаного Положення передбачає, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: 10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби.

Отже лист ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.11.2022 за №3/522 про рекомендацію позивача на посаду стрільця взводу роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 та рапорт позивача від 17.01.2021 про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_4 не є обов`язковими для переведення позивача та відповідно, не є підставою для відмови від виконання бойового наказу.

Щодо посилання позивача на те, що у листопаді 2022 року він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про його переведення до ІНФОРМАЦІЯ_4 , до якого долучив оригінал листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.11.2022 за №3/522, то вказана обставина не має значення для справи.

Водночас суд не встановив порушень статті 12 Статуту, яка передбачає, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо), оскільки про неможливість, на думку позивача, виконати бойовий наказ, він повідомив безпосереднього командира рапортом від 21.01.2023.

Щодо доводів позивача в частині порушення процедури проведення службового розслідування суд зазначає наступне.

Порядок проведення службового розслідування передбачена статтями 84-88 Дисциплінарного статуту та Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони від 21.11.2017 №608 (далі Порядок №608).

Так, статтею 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Згідно статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Пунктом 1 розділу 11 Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Відповідно до положень пункту 2 розділу 1 Порядку №608 службове розслідування комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу 11 Порядку №608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно пункту 3 розділу 111 Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Позивач стверджує, що не був ознайомлений із наказом про проведення службового розслідування №32 від 23.01.2023, тому був позбавлений можливості реалізувати передбачені пунктом 3 розділу ІV Порядку №608 права, що в свою чергу призвело до неповноти та необ`єктивності службового розслідування. Особою, яка проводила службове розслідування, також не вчинено жодних дій, які б сприяли реалізації прав, наданих військовослужбовцю, зокрема подавати пояснення, отримувати копії документів, порушувати клопотання, висловлювати зауваження, оскаржувати рішення тощо.

Відповідач з вказаними доводами не погоджується та у відзиві на позовну заяву зазначає, пояснення не відбирались у зв`язку з тим, що обставини щодо відмови позивача виконати бойовий наказ стали відомі відразу після його оголошення в присутності всього підрозділу (понад 100 осіб), позивач надав рапорт у вигляді пояснення про неможливість виконувати доведений бойовий наказ у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, в тому числі морально-психологічного стану та з огляду на встановлену обмежену придатність до військової служби та про переведення до центру комплектування, з урахуванням вибуття військовослужбовців 2 стрілецької роти в інший населений пункт, наявністю пояснень службових осіб у матеріалах службового розслідування про обставини проступку, в умовах бойової обстановки та за відсутності у Порядку №608 обов`язкових положень про необхідність відбору пояснень у особи.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, суд зазначає, що згідно з пунктом 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Положення Порядку №608 не містять прямої норми про повідомлення військовослужбовця про призначення службового розслідування, проте враховуючи приписи пункт 3 розділу ІV Порядку №608, які визначають права військовослужбовця, відповідач зобов`язаний був повідомити позивача щодо призначеного службового розслідування.

Проте суд не погоджується з доводами позивача, що він був позбавлений права подати письмові пояснення, по-перше з огляду на те, що у рапорті від 21.01.2023 позивач повідомив про всі обставини щодо причин відмови виконати бойовий наказ, і вказаний рапорт є одним із документів, на підставі якого проведено службове розслідування.

Інші обставини, крім тих, які позивач зазначив у рапорті від 21.01.2023, і які могли бути повідомлені позивачем особі, яка проводила службове розслідування з метою повного та об`єктивного встановлення обставин справи, позивач у позовній заяві не вказав.

Щодо неналежного виконання обов`язків посадовою особою, яка проводила службове розслідування, в частині щодо відібрання пояснень у позивача, то згідно пункту 2 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані).

Отже отримання пояснень від військовослужбовців, щодо яких проводиться службове розслідування, є правом, а не обов`язком особи, яка таке розслідування проводить.

Щодо недотримання вимог пункту 1 розділу ІV Порядку №608 суд зазначає, що згідно вказаного пункту особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Позивач не зазначає, у чому конкретно полягають порушення вказаних приписів, та які обставини, що підтверджують або спростовують порушення, не встановлені.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що документи, на підставі яких проведено службове розслідування, є достатніми для встановлення наявності в діях позивача правопорушення, а саме: відмови у виконанні бойового наказу, та вважає, що порушення посадовою особою, яка проводила службове розслідування, вимог пункту 1 розділу ІV Порядку №608 позивачем не доведено.

Щодо доводів позивача про порушення при оформленні результатів службового розслідування суд зазначає таке.

Позивач вказує, що у пункті 4 акту службового розслідування відсутні відомості щодо його року народження, освіти, терміну військової служби; всупереч вимогам пункту 3 розділу V Порядку №608 відсутні жодні дані щодо опису об`єктивних та суб`єктивних ознак інкримінованого правопорушення, не визначено причинного зв`язку між діями військовослужбовців та подією, що трапилась; не розкрито зміст, ступінь та форма вини військовослужбовця, а також його психічне ставлення до цього діяння та його наслідків.

Розділом V Порядку №608 встановлені вимоги до оформлення результатів службового розслідування, а саме:

пункт 1: за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

пункт 2: у вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

пункт 3: в описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Зі змісту акта службового розслідування від 26.01.2023 вбачається, що у акті відсутні відомості щодо року народження, освіти, терміну військової служби позивача. Проте вказане порушення є формальним і жодним чином не впливають на допущене позивачем порушення у вигляді відмови від виконання бойового наказу і не позбавляють вказаний акт юридичної сили.

Щодо інших порушень, то доводи позивача в цій частині є надуманими, позаяк такі вимоги до акта службового розслідування пункт 3 розділу V Порядку №608 не містить.

Щодо доводів позивача про те, що особа, яка проводила службове розслідування, ОСОБА_11 , перебрав на себе повноваження органу публічного обвинувачення та передчасно, упереджено та завчасно вказав на причетність позивача до кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 КК України, то згідно статті 85 Дисциплінарного кодексу якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Отже виявлення ознак кримінального правопорушення здійснюється при проведенні службового розслідування, тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що службовим розслідуванням підтверджено порушення позивачем статей 11,16 Статуту та статтю 4 Дисциплінарного статуту, тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 26.01.2023 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани прийнятий на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Щодо позовної вимоги зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду за січень 2023 року суд зазначає, що позивачу не виплачена додаткова винагорода за січень 2023 року відповідно до пункту 10 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац 3 пункту 1 Постанови).

Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів (пункт 21 Постанови).

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим

в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Пунктом 17 розділу 1 Порядку №260 передбачено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Згідно пункту 10 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснене таке порушення.

Отже у випадку відмови від виконання бойового наказу такий військовослужбовець не включається до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень.

Оскільки позивач відмовився від виконання бойового наказу від 21.01.2023, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про не включення до наказу про виплату додаткової винагороди за січень 2023 прийнятий на законних підставах.

Щодо позовної вимоги щодо зобов`язання нарахувати та виплатити премію за січень 2023 року, то у наказі від 26.01.2023 №40 підставою для не виплати позивачу щомісячної премії за січень 2023 вказано пункт 5 розділу ХV1 Порядку №260, яким передбачено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі невиходу на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Зважаючи, що позивачем допущені порушення статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту, наказ від 26.01.2023 №40 в частині невиплати місячної премії за січень 2023 року прийнятий на законних підставах.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Інші докази, на які посилаються сторони, не мають значення для справи, тому суд не надає їм правової оцінки.

Керуючись ст. 5, 9 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО