Справа № 705/4447/23
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/4447/23
2-а/705/66/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Годік Л.С.

при секретарі судового засідання Гученко К.М.

за участю: представника позивача Панасюка Р.В.

відповідачаЧіхі Валід

перекладача Литвиненко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань, в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін), адміністративну справу за позовом Уманського відділу Управління Державної Міграційної служби України в Черкаській області до громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в порядку ст. 289 КАС України,-

В С Т А Н О В И В:

22.08.2023 на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов Уманського відділу Управління Державної Міграційної служби України в Черкаській області до громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в порядку ст. 289 КАС України.

В позові позивач посилається на те, що 22.08.2023 року о 11 год. 05 хв. в с. Верхнячка Уманського району був виявлений громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який документувався паспортом громадянина Туніської Республіки НОМЕР_1 виданий 23.05.2017 року з терміном дії до 22.05.2022 року.

В ході проведеної перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), прибув на територію України 29.07.2021 року через КПП «Харків», на підставі візи типу D №Y05257287 в паспортному документі громадянина Туніської Республіки X918126. Тимчасово, з березня 2022 року проживає за адресою с. Верхнячка, Уманського району, разом із гр. ОСОБА_3 , з якою офіційно в шлюбі не перебуває та спільних дітей не має, що підтверджується листом Уманського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України №566/32.9-04-05 від 22.07.2023 року. Та попередньо перебував на території України в якості студента Національного університету «Одеська політехніка», що підтверджується листом 1384/75-05 від 15.08.2023 року, витягом з наказу Національного університету «Одеська політехніка» №307-а від 24.06.2016 року.

Під час попереднього перебування вступив в шлюб із громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та жителькою с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.09.2018 року.

17.09.2020 року подав заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі шлюбу з громадянкою України до ГУ ДМСУ в Одеській області, та 19.07.2021 отримав дозвіл на імміграцію в Україну №4997 з терміном дії до 18.07.2022 року.

Згідно єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ІП «Облік іноземців та біженців», 16.02.2021 року гр. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі возз`єднання з сім`єю. 24.02.2021року на ім`я громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) була виготовлена посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 з терміном дії на один рік, яку останній з невідомих причин не отримав, в подальшому згідно пп.9 п.71 Постанови КМУ №322 від 25 квітня 2018 року «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», була знищена ГУ ДМСУ в Одеській області.

В подальшому громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органів ДМС з питання продовження строку перебування, оформлення нового дозволу на імміграцію чи посвідки на тимчасове чи постійне проживання більше не звертався.

Згідно листа Виконавчого комітету Софіївської селищної ради № 84 від 18.08.2023 року, громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав в с. Миколаївка, Криворізького (Софіївського) району, Дніпропетровської області разом з громадянкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім того на даний час громадянка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 разом із співмешканцем гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тобто, у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, постійне місце проживання, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні, з громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та жителькою с. Миколаївка, Криворізького (Софіївського) району, Дніпропетровської області з якою офіційно перебуває в шлюбі, разом не проживає, спільне сімейне господарство не веде, спільні діти відсутні. Громадян України, які б могли гарантувати іноземцю фінансове та медичне забезпечення немає.

22.08.2023 Уманським відділом УДМС у Черкаській області відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з порушенням термінів перебування в Україні, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн..

У зв`язку з вищезазначеним, цього ж дня позивачем прийнято рішення №5 про примусове видворення за межі території України громадянина Туніської Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Позивач просить суд затримати громадянина Туніської Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України строком на 6 місяців.

В судовому засіданні представник позивача просив адміністративний позов задоволити, посилаючись на обставини, що викладені в ньому, просив суд затримати громадянина Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України строком на 6 місяців.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів , зокрема затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурами видворення іноземця чи особи без громадянства або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Судом встановлено, що 22.08.2023 року о 11 год. 05 хв. в с. Верхнячка Уманського району був виявлений громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який документувався паспортом громадянина Туніської Республіки НОМЕР_1 виданий 23.05.2017 року з терміном дії до 22.05.2022 року.

Крім того, було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), прибув на територію України 29.07.2021 року через КПП «Харків», на підставі візи типу D №Y05257287 в паспортному документі громадянина Туніської Республіки X918126. Тимчасово, з березня 2022 року проживає за адресою с. Верхнячка, Уманського району, разом із гр. ОСОБА_3 , з якою офіційно в шлюбі не перебуває та спільних дітей не має, що підтверджується листом Уманського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України №566/32.9-04-05 від 22.07.2023 року. Та попередньо перебував на території України в якості студента Національного університету «Одеська політехніка», що підтверджується листом 1384/75-05 від 15.08.2023 року, витягом з наказу Національного університету «Одеська політехніка» №307-а від 24.06.2016 року.

Під час попереднього перебування вступив в шлюб із громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та жителькою с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.09.2018 року.

17.09.2020 року подав заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі шлюбу з громадянкою України до ГУ ДМСУ в Одеській області, та 19.07.2021 отримав дозвіл на імміграцію в Україну №4997 з терміном дії до 18.07.2022 року.

Згідно єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ІП «Облік іноземців та біженців», 16.02.2021 року гр. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі возз`єднання з сім`єю. 24.02.2021року на ім`я громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) була виготовлена посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 з терміном дії на один рік, яку останній з невідомих причин не отримав, в подальшому згідно пп.9 п.71 Постанови КМУ №322 від 25 квітня 2018 року «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», була знищена ГУ ДМСУ в Одеській області.

В подальшому громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органів ДМС з питання продовження строку перебування, оформлення нового дозволу на імміграцію чи посвідки на тимчасове чи постійне проживання більше не звертався.

Згідно листа Виконавчого комітету Софіївської селищної ради № 84 від 18.08.2023 року, громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав в с. Миколаївка, Криворізького (Софіївського) району, Дніпропетровської області разом з громадянкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім того на даний час громадянка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 разом із співмешканцем гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тобто, у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, постійне місце проживання, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні, з громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та жителькою с. Миколаївка, Криворізького (Софіївського) району, Дніпропетровської області з якою офіційно перебуває в шлюбі, разом не проживає, спільне сімейне господарство не веде, спільні діти відсутні. Громадян України, які б могли гарантувати іноземцю фінансове та медичне забезпечення немає.

22.08.2023 Уманським відділом УДМС у Черкаській області відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з порушенням термінів перебування в Україні, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн..

У зв`язку з вищезазначеним, цього ж дня позивачем прийнято рішення №5 про примусове видворення за межі території України громадянина Туніської Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання не дозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно п.67 Постанови КМУ від 25 квітня 2018 р. № 322 Після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Згідно п.68 Постанови КМУ від 25 квітня 2018 р. № 322 Іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадку, визначеного підпунктом 6 пункту 63 цього Порядку).

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно пункту 14 частин 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», фінансове забезпечення для в`їзду в Україну, перебування на території України та транзитного проїзду через територію України іноземців та осіб без громадянства:

1. В`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

2. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані подавати інформацію про підтвердження наявності фінансового забезпечення на вимогу уповноважених законом службових осіб.

Постанова Кабінету Міністрів України №884 від 04.12.2013 року «Про затвердження Порядку підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення» передбачає, що іноземці та особи без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України та виїзду за її межі до іншої держави, якщо інше не визначено законами, повинні мати кошти в 20-кратному розмірі прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, встановленого в Україні на день їх в`їзду в Україну. Якщо строк перебування іноземця або особи без громадянства в Україні становить менше або більше одного місяця, зазначена сума ділиться на середньоарифметичну кількість днів місяця (30 діб) та множиться на планову кількість днів (до цієї суми додається п`ять днів) перебування.

Пунктом 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території України буде ухилятися від добровільного виїзду з території України, про що свідчить відсутність в нього постійного місця проживання, відсутність діючого паспортного документа, документів на право перебування в Україні, відсутність фінансового забезпечення, відсутність бажання самостійно залишити територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України станом на 22.08.2023 року.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Частиною 4 статті 30 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю і відповідача слід затримати з метою забезпечення видворення за межі території України.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Уманського відділу Управління Державної Міграційної служби України в Черкаській області до громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в порядку ст. 289 КАС України - задовольнити.

Затримати громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України строком на 6 місяців.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.

Суддя Леся Сергіївна Годік