Справа № 420/26767/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача адвоката Ростомова Г.А., відповідач та третя особа не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області передбачені законодавством документи та подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб відповідно до редакції від 31.03.2005 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він безперервно працював в органах внутрішніх справ, а саме: у Комінтернівському РВ УМВС України в Одеській області, починаючи з 23.10.1985 року по 21.04.2000 рік. 21.04.2000 року позивач був звільнений за власним бажанням Головним управлінням МВС України в Одеській області у званні майора міліції з посади начальника чергової частини.

16 листопада 2005 року позивачу виповнилося 45 років, тобто право на отримання пенсії виникло у позивача з 17.11.2005 року (тобто з наступного дня після досягнення позивачем 45-річного віку).

В інтересах ОСОБА_1 на ім`я Департаменту персоналу МВС України було направлено заяву про призначення пенсії, а згодом і адвокатський запит щодо стану розгляду поданої заяви. Однак, листами-відповідями за №30096/22-2021 від 02.07.2021 р. та №1009АЗ/22 від 16.07.2021 р. Департамент персоналу МВС України повідомив, що пунктом "б частини 2 статті 12 Закону передбачено, що в разі досягнення особою на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, вона має право на призначення пенсії відповідно до цього Закону. Станом на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 не досяг 45-річного віку, а тому не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "б статті 12 Закону.

Позивач вказав, що редакція ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 31.03.2005 року, яка діяла на момент виникнення у позивача права на пенсію (коли позивачу виповнилося 45 років) відрізняється від редакції ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 12.07.2018 року, яка діяла на момент звернення позивача та відповідей Департаменту.

Змінами до абзацу першого пункту "б" ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 12.07.2018 року було розширено умови для призначення пенсії за вислугу років, а саме: включено умову про досягнення 45-ти річного віку саме на момент звільнення (за реакцією від 31.03.2005 року ст.12 даного Закону умова про досягнення 45-ти річного віку не була пов`язана із моментом звільнення).

Позивач вважав, що право на пенсію у нього виникло на наступний день після досягнення ним 45-ти річного віку (при наявності відповідного стажу), та незалежно від дати подання заяви та редакції закону, який регламентує відповідні правовідносини на момент подання заяви, до правовідносин щодо пенсійного забезпечення застосовуються положення того закону, який діяв на момент виникнення права на пенсію.

Ухвалою від 24.01.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Ухвалою від 17.02.2022 року ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 08.05.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про залишення без розгляду даного позову.

Ухвалою від 22.05.2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 08.08.2023 року на 10:00 год., з`явився представник позивача.

Відповідач у судове засідання, призначене на 08.08.2023 року на 10:00 год., не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

04.05.2023 року до суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

За таких обставин, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

21.02.2022 року від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, вважав позов необґрунтованим. У відзиві відповідач зазначив, зокрема, що позивач проходив службу в ОВС з 23.10.1985 по 21.04.2000, спеціальний стаж складав на момент звільнення (21.04.2000) 16 років 07 місяців 01 день. Оскільки на день звільнення з ОВС позивач не досяг 45-річного віку та не мав 25 років страхового стажу, МВС України діяло правомірно та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Пояснень щодо позову чи відзиву на позов третя особа не подала.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безперервно проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме: у Комінтернівському РВ УМВС України в Одеській області, в період з 23.10.1985 року по 21.04.2000 рік, що підтверджується записами №№ 9, 10 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 .

21.04.2000 року позивач був звільнений за власним бажанням Головним управлінням МВС України в Одеській області у званні майора міліції з посади начальника чергової частини, що підтверджується послужним списком позивача та довідкою ГУ МВС України в Одеській області від 01.10.2020 року № 9/9305.

16 листопада 2005 року позивачу виповнилося 45 років.

Адвокатом в інтересах ОСОБА_1 на ім`я Департаменту персоналу МВС України було направлено заяву про призначення пенсії, на яку листом від 02.07.2021 р. №30096/22-2021 надано відповідь, що з питання призначення пенсії позивачу було надано грунтовні роз`яснення Департаментом листом від 10.02.2021 року. Нових підстав для перегляду немає.

12.07.2021 року адвокатом в інтересах позивача направлено адвокатський запит, на який листом від 16.07.2021 р. №1009АЗ/22 Департамент персоналу МВС України повідомив, що пунктом "б частини 2 статті 12 Закону передбачено, що в разі досягнення особою на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, вона має право на призначення пенсії відповідно до цього Закону. 21.01.2000 року ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України, загальна вислуга років в календарному обчисленні становить 16 років 07 місяців 01 день. Станом на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 не досяг 45-річного віку, а тому не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "б статті 12 Закону (а.с. 30-31).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб у редакції від 31.03.2005 року, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, кримінально-виконавчої системи України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону.

Згідно пункту б статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб (у редакції від 31.03.2005 року) право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.

Законом України від 4 квітня 2006 року №3591-IV Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців, який набрав чинності 29 квітня 2006 року, внесено зміни до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема пункт б цієї статті передбачає, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до статті 48 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою Пенсійного фонду від 30 січня 2007 року № 3-1.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно із пунктом 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що заяви про призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб подаються особами до Головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи, зокрема, Міністерства внутрішніх справ України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особи, які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку, до набрання чинності Законом України від 4 квітня 2006 року №3591-IV (29 квітня 2006 року) та мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

16 листопада 2005 року позивачу виповнилося 45 років, тобто право на отримання пенсії виникло у позивача з 17.11.2005 року.

Отже, застосуванню підлягає Закон в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2015 року (справа №21-630а14) та постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №539/3872/14-а, від 28 травня 2019 року у справі №404/8137/13-а, від 17 червня 2020 року у справі №554/2032/17, від 11 листопада 2020 року у справі №335/12396/13-а.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Задовольняючи вимоги позивача, суд враховує, що пенсія за вислугу років на підставі пункту б статті 12 Закону № 2262-ХІІ, за призначенням якої звенрнувся позивач, не є пенсією на пільгових умовах, а є пенсією за вислугу років. Тому суд уточнює в рішенні назву виду пенсії, що не впливає на повне задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) до Міністерства внутрішніх справ України (адреса: вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області передбачені законодавством документи та подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту б статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб відповідно до редакції від 31.03.2005 року.

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України (адреса: вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 18 серпня 2023 року.

Суддя В.В. Андрухів