Справа № 520/8007/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 р. Справа № 520/8007/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.11.22 по справі № 520/8007/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

28.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 137 о/с від 09 березня 2022 року щодо звільнення згідно з Законом України «Про національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 за власним бажанням майора поліції ОСОБА_1 /0087772/, оперуповноваженого поліції сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді оперуповноваженого поліції сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області з 10 березня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10 березня 2022 року по день прийняття судом рішення про поновлення позивача на службі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 137 о/с від 09 березня 2022 року щодо звільнено згідно з Законом України «Про національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 за власним бажанням майора поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого поліції сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 було задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 137 о/с від 09 березня 2022 року щодо звільнення згідно з Законом України «Про національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) майора поліції ОСОБА_1 /0087772/, оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Поновлено майора поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області з 10 березня 2022 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.03.2022 року по 28.11.2022 року у розмірі 95808,56 грн.

Звернуто рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на службі майора поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що Головне управління Національної поліції в Харківській області права на працю ОСОБА_1 не порушувало, позивач самостійно виявив бажання про звільнення з лав Національної поліції, а тому наказ відповідача № 137 о/с від 09.03.2022 є правомірним.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 137 о/с від 09 березня 2022 року звільнено майора поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

В якості підстави для прийняття вказаного наказу зазначено рапорт ОСОБА_1 від 08.03.2022 року.

Позивач, вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнято необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 р. №580-VIII (далі Закон України №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України №580-VIII призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.

Частина друга та третя статті 77 вказаного Закону регламентує, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що служба в поліції є добровільною і може бути припинена за власним бажанням поліцейського за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону №580-VIII.

Тобто, для звільнення поліцейського на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України №580-VIII обов`язковою умовою є наявність добровільного волевиявлення поліцейського припинити службу в поліції та звільнитись за власним бажанням.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що наміру на звільнення за власним бажанням позивач не мав та ним зазначено, що жодних рапортів про звільнення за власним бажанням до Головного Управління Національної поліції в Харківській області не подавав.

Натомість в якості підстави для винесення оскаржуваного наказу зазначено рапорт ОСОБА_1 від 08.03.2022 року.

Так, відповідач посилався на рапорт начальника ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 12.10.2022 № 4546/119-60/01-2022, згідно якого 08.03.2022 до керівництва ХРУП № 3 звернувся майор поліції ОСОБА_1 з рапортом на звільнення зі служби в Національній поліції України, фото рапорту про звільнення ОСОБА_1 надіслав через месенджер «WhatsApp» так, як на той час поштові відділення «Укрпошти» та «Нової пошти» в м. Харкові не працювали.

Однак, колегія судів вказує на те, що рапорт начальника ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 12.10.2022 № 4546/119-60/01-2022 не може свідчити про наявність власноруч складеного позивачем рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

Крім того, відповідач посилався на рапорт старшого лейтенанта поліції Богдана Папаліна, згідно якого 11.03.2022 ОСОБА_1 дав ОСОБА_2 своє службове посвідчення та жетон і попросив передати співробітникам кадрового забезпечення, ОСОБА_2 в цей же день привіз та передав посвідчення та жетон начальнику кадрового забезпечення ХРУП-3 ОСОБА_3 .

Так, викладені в рапорті старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 обставини відбувались, за його словами, після винесення оскаржуваного наказу та не можуть свідчити про наявність власноруч складеного позивачем рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

Також, матеріали справи містять лист Головного управління Національної поліції в Харківській області №86азвс/119-12/01-2022 від 10.10.2022 року, в якому на адвокатський запит повідомлено, що оригінал рапорту ОСОБА_1 про звільнення з поліції в управлінні кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області відсутній.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено добровільного виявлення бажання позивачем у спірних правовідносинах щодо звільнення зі служби за власним бажанням, а саме складення та подання ним відповідного рапорту, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення позивача на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України №580-VIII.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваного наказу, а тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 137 о/с від 09 березня 2022 року щодо звільнення згідно з Законом України «Про національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 за власним бажанням майора поліції ОСОБА_1 /0087772/, оперуповноваженого поліції сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області та таке порушене право позивача підлягає захисту шляхом відновлення стану, який існував до порушення та поновлення майора поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області з 10 березня 2022 року з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2022 року по 28.11.2022 року у розмірі 95808,56 грн.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 по справі № 520/8007/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов