Справа № 600/1662/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/1662/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач-2) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №67 від 08.02.2023 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника їй ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи згідно трудової книжки від 20.07.1967 р., а також період проходження військової служби з 25.05.1968 р. по 11.05.1970 р. та призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.07.2022 року (дати припинення виплати пенсії по втраті годувальника в Республіці Молдова та дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на призначення пенсії за померлого годувальника чоловіка ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кишинів Республіки Молдова. В листопаді 2022 року позивач переїхала на постійне місце проживання в Україну. 01.02.2023 р. позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV). Проте рішенням від 08.02.2023 №67 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за померлого годувальника у зв`язку з відсутністю у позивача страхового стажу та відсутністю у померлого годувальника на день смерті страхового стажу.

Позивач вважає рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що відмовляючи в призначення пенсії за померлого годувальника, відповідачі покликаються на ту обставину, що за доданими документами до трудового стажу ОСОБА_2 не враховано період військової служби, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним і період роботи з 1992 по 1999 (не підтверджений актом перевірки у зв`язку з відсутністю документів у архівній установі). Окрім того, у позивача відсутній загальний страховий стаж. Не враховано до стажу роботи періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки не надано документ про зміну прізвища.

З такою позицією пенсійного органу позивач не погоджується, та наголошує, що основним документом який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. При цьому, працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, так як записи у його трудову книжку вносяться власником/відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу годувальника.

Позивач також вказує, що формальні неточності у документах за загальним правилом не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону № 1058-IV. З врахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за №1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу за померлого годувальника за відсутності в годувальника на день смерті страхового стажу. При визначенні права позивача на пенсію до страхового стажу не враховано період військової служби, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним і період роботи з 1992 по 1999 (не підтверджений актом перевірки у зв`язку з відсутністю документів у архівній установі). Окрім того, у позивача відсутній загальний страховий стаж. Не враховано до стажу роботи періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки не надано документ про зміну прізвища. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу підстави призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відсутні. З наведених підстав просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю у померлого годувальника страхового стажу та у позивача страхового стажу, прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. У зв`язку з наведеним просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження від 04.06.1959 р. позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно записів наявних в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 вважати ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.10.82 р. Згідно паспорту прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_6 . У відповідності до свідоцтва про шлюб громадянин ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

В матеріалах справи наявний диплом серії НОМЕР_3 , який виданий ОСОБА_4 в тому що вона в період в 1981 р. поступила в Кишинівське міське педагогічне училище та в 1985 р. завершила повний курс.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно свідоцтва про смерть від 19.06.2015 р. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в м. Кишинів Республіки Молдова.

У відповідності до військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 проходив службу в період з 25 травня 1968 року по 11 травня 1970 року.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2 , останній в період з 25.05.1968 р. по 11.05.1970 р. проходив службу в Радянській армії, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .

В матеріалах справи наявні довідки про роботу ОСОБА_2 в 1-му Молдавському Спеціалізованому Монтажному Управлінні треста "Продмонтаж" за період з 20.07.1967 р. по 08.10.1990 р. з нотаріально завіреним перекладом на українську мову та довідка про роботу в Акціонерному товаристві "Екстра-К" за період з 20.05.2003 р. по 03.01.2004 р. з нотаріально завіреним перекладом на українську мову.

Для підтвердження стажу роботи на запити Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, надіслано та нотаріально завірено переклад на українську мову підтвердження від Національної каси Соціального страхування Республіки Молдова щодо сплати внесків по ОСОБА_2 за періоди роботи за 1984-1990 роки, за 1991-1992 роки, за 1992-1999 роки, за 1999-2000 роки, за 2004-2015 роки.

Згідно відповіді Національної каси Соціального страхування від 13.10.2022 р. позивачу припинено виплату пенсії з 01.07.2022 р.

01.02.2023 позивач звернулась до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак рішенням від 08.02.2023 №67 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за померлого годувальника у зв`язку з відсутністю у позивача страхового стажу та відсутністю у померлого годувальника на день смерті страхового стажу.

Вважаючи протиправним вказане рішення, позивач звернулася в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-ІV встановлений пенсійний вік в залежності від тривалості страхового стажу, зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до статті 36 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Пунктом 1 ч.2 ст 36 Закону №1058-ІV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Статтею 37 Закону №1058-ІV передбачено, що розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

У відповідності до частини першої статті 38 Закону №1058-ІV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Як встановлено судом спірним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника через відсутність у померлого годувальника на день смерті страхового стажу 15 років та відсутністю у позивача страхового стажу 15 років.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Закон №1058-ІV набрав чинності 01 січня 2004 року.

Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як свідчать записи трудової книжки померлого годувальника, копія якої наявна в матеріалах справи, ОСОБА_2 з 20.07.1967 по 17.04.1968 р. працював слюсарем - монтажником 3 розряду в молдавському спеціалізованому монтажному управлінні треста "Продмонтаж", з 25.05.1968 р. по 11.05.1970 р. служба в радянській армії, з 16.06.1970 р. по 08.10.1990 в молдавському спеціалізованому монтажному управлінні треста "Продмонтаж" (назва підприємства неодноразово змінювалась), з 08.10.1990 р. по 28.04.1991 р. слюсар монтажник в науково технічній фірмі "Біо Інтекс", з 15.05.1991 р. по 03.12.1992 р. електромонтажник 6 розряду НПЕФ "Агрегоні", з 21.12.1992 р. по 21.06.1999 р. слюсар сантехнік (в подальшому сварщик) в НПО "Рестаураторул", з 14.07.1999 р. по 20.03.2000 р. сторож в муніципальному житловому управлінні, з 12.08.2000 р. по 07.02.2001 р. сторож в ТОВ "ПРО Бастіон", з 20.05.2003 по 31.12.2003 слюсар монтажер в АТ "Екстра-К"

Однак, судом встановлено, що відповідачем-2 при визначення права позивач на одержання пенсії у зав`язку з втратою годувальника не зараховано до страхового стажу померлого годувальника періоди роботи, зазначені у трудовій книжці, з 20.07.1967 по 17.04.1968 р., з 25.05.1968 р. по 11.05.1970 р., з 16.06.1970 р. по 08.10.1990 (зараховано тільки періоди з 15.01.1984 по 15.11.1986, з 15.01.1987 по 15.08.1988, з 15.11.1988 по 15.10.1990), з 08.10.1990 р. по 28.04.1991 р., з 15.05.1991 р. по 03.12.1992 р. , з 15.05.1991 р. по 03.12.1992 р., з 21.12.1992 р. по 21.06.1999 р.

При цьому, лише за період з 25.05.1968 по 11.05.1970 р. надано роз`яснення щодо не зарахування (у зв`язку з тим що не вірно зазначено ім`я).

На час внесення спірних періодів роботи до трудових книжок померлого годувальника ОСОБА_2 діяла постанова Ради народних комісарів СРСР від 20.12.1938 №1320 "Про ведення трудових книжок" та Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20 червня 1974 року №162, пункт 2.3 якої містить положення, подібні положенням пункту 2.4 Інструкці № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року № 656 Про трудові книжки працівників та службовців (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посад дві особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Як встановлено судом, в трудових книжках померлого годувальника ОСОБА_2 наявні відповідні записи щодо спірних періодів роботи. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи відповідачами суду не надано.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Більше того, суд зауважує, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року в справі №677/277/17, від 11 липня 2019 року в справі 683/737/17.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 року в справі №638/18467/15-а та від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в м. Києві безпідставно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_2 періоди роботи згідно його трудової книжки.

Аналогічне застосування стосується до трудової книжки позивача (у зв`язку зі зміною прізвищ).

Суд вважає, що, в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на включення при обрахунку страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 усіх періодів роботи згідно трудових книжок та ОСОБА_1 згідно її трудової книжки.

Згідно частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином суд зазначає, що при виникненні у відповідача сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім цього, згідно пункту 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Суд наголошує, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

З огляду на вищезазначені норми права, слід дійти висновку, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності, роз`яснювати такій особі її права, а також надавати строк для усунення вказаних недоліків. У випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачі таким правом скористалися.

А відтак, суд зазначає, що відповідачем-2 було протиправно не зараховано до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 періоди роботи згідно його трудових книжок та ОСОБА_1 згідно трудової книжки позивачки.

З огляну на наведені норми чинного законодавства, та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач-2 протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно пунтку 1 статті 36 Закону №1058-ІV.

Згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не надали суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили про правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі частини першої статті 36 Закону №1058-ІV.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих статтею 245 КАС України повноважень, враховуючи, що порушення прав позивача відбулося саме внаслідок прийняття відповідачем-2 рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 08.02.2023 №67, зобов`язання зарахувати стаж ОСОБА_1 згідно трудової книжки НОМЕР_1 та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 , а також періоди роботи ОСОБА_2 згідно трудової книжки останнього та період проходження військової служби - підлягає задоволенню.

При вирішенні спору в частині позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію по втраті годувальника, відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати припинення виплати пенсії по втраті годувальника в Республіці Молдова та звернення до відповідача-1, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17 вказано, що єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою. При цьому за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим. У цій же справі Верховний Суд вказав, що суд як орган, уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

Тобто, повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи померлого годувальника та періодів роботи позивача до страхового стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (до якого позивач звернувся із заявою про призначення пенсії) повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі частини першої статті 36 Закону №1058-ІV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог (про зобов`язання призначити таку пенсію з 01.07.2022).

Стосовно розподілу судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 8 ст. 139 КАС України).

Отже, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №67 від 08.02.2023 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи згідно трудової книжки зазначені у трудовій книжці, з 20.07.1967 по 17.04.1968 р., з 25.05.1968 р. по 11.05.1970 р., з 16.06.1970 р. по 08.10.1990 (з урахуванням зарахованих періодів з 15.01.1984 по 15.11.1986, з 15.01.1987 по 15.08.1988, з 15.11.1988 по 15.10.1990), з 08.10.1990 р. по 28.04.1991 р., з 15.05.1991 р. по 03.12.1992 р. , з 15.05.1991 р. по 03.12.1992 р., з 21.12.1992 р. по 21.06.1999 р.

5 Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.02.2023 року про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, Код )

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, Код )

Суддя І.В. Маренич