Справа № 440/6129/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 р. Справа № 440/6129/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, повний текст складено 22.08.23 по справі № 440/6129/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 73 від 22.06.2022 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до поданої заяви від 17.06.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 у страховий/пільговий стаж роботи в шахті "Родина" з 16.01.1989 по 12.05.1990, з 09.07.1992 по 07.10.1993, з 23.05.1994 по 31.05.1996 та навчання в середньому професійно-технічному училищі № 74 м.Первомайськ з 01.09.1985 по 10.01.1989 року та строкову службу в армії з 27.05.1990 по 10.06.1992;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 17.06.2022 пенсію у відповідності до поданої заяви від 17.06.2022;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області негайно виконати рішення суду у межах суми виплати за один місяць.

В обґрунтування позовної заяви послався на протиправність дій відповідача при розгляді його заяви від 17.06.2022 про призначення пільгової пенсії відповідно до п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині не зарахування до пільгового стажу періоди роботи позивача в шахті "Родина" з 16.01.1989 по 12.05.1990, з 09.07.1992 по 07.10.1993, з 23.05.1994 по 31.05.1996 та навчання в середньому професійно-технічному училищі № 74 м. Первомайськ з 01.09.1985 по 10.01.1989 року, а також строкову службу в армії з 27.05.1990 по 10.06.1992. Вважає, що відсутність уточнюючих довідок не може слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії, оскільки згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а відтак лише за її відсутності або відсутності у ній відповідних записів трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, що узгоджується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637).

Належним та ефективним способом захисту свого порушеного права вважає саме зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію згідно з його заявою від 17.06.2022, оскільки зобов`язання ГУ ДПС в Рівненській області повторно розглянути його заяву, на думку позивача, не призведе до повного поновлення його порушеного права.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 у справі № 440/6129/22 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 73 від 22.06.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 у страховий/пільговий стаж роботи в шахті "Родина" з 16.01.1989 по 12.05.1990, з 09.07.1992 по 07.10.1993, з 23.05.1994 по 31.05.1996 та навчання в середньому професійно-технічному училищі № 74 м.Первомайськ з 01.09.1985 по 10.01.1989 року та строкову службу в армії з 27.05.1990 по 10.06.1992.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 17.06.2022 пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 у справі № 440/6129/22 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції при вирішенні справи не було взято до уваги, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначення якої здійснюється за таких умов, як : наявності професії та виробництва в Списках; надання уточнюючої довідки з необхідними реквізитами, що повинна відповідати первинним документам, як підтвердження того, що особа була зайнята в шкідливих умовах праці та підприємство буде відшкодовувати витрати пільгових пенсій органам Пенсійного фонду; підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (витяги з наказів); роботи працівника в шкідливих умовах праці не менше 80% його трудового часу (п. 2 Порядку застосування Списків). При цьому, відсутність хоча б однієї з цих умов, на думку апелянта, не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах, що не було враховано судом першої інстанції.

Враховуючи, що у спірних правовідносинах записи трудової книжки позивача не містили відомостей про характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, куди включається цей період роботи, ОСОБА_1 відповідно до вимог Порядку № 637 на підтвердження трудового стажу повинен був надати уточнюючи довідки, чого зроблено не було та правомірно слугувало підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу.

Вважає, що не дослідження судом першої інстанції уточнюючих довідок про періоди роботи, які внесені до довідок на підставі документів, призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №73 від 22.06.2022 позивачу відмовлено позивачу в призначені пенсії за недостатністю пільгового стажу.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправним рішення відповідача № 73 від 22.06.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка та лише у разі відсутності у ній необхідних записів або за наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637. Враховуючи, що трудова книжка позивача, яка наявна в матеріалах справи, містить всі необхідні дані для зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача, суд дійшов висновку про наявність підстави для визнання протиправними дій відповідача в частині не зарахування періодів роботи в шахті "Родина" виробничого об`єднання "Первомайскуголь" з 16.01.1989 по 12.05.1990, з 09.07.1992 по 07.10.1993, з 23.05.1994 по 31.05.1996 з огляду на ненадання уточнюючих довідок.

Задовольняючи позовні вимоги про зарахування до пільгового стажу періоду проходження позивачем строкової військової служби в армії з 27.05.1990 по 10.06.1992 року, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства умовою зарахування до стажу роботи періоду проходження строкової військової служби є те, що на час призову на строкову військову службу особа повинна або навчатися за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, або працювати за професією, або займати посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Дослідивши трудову книжку позивача та військовий квиток, судом зроблено висновок, що оскільки на момент призиву на строкову військову службу позивач працював електрослюсарем підземним в шахті "Родина" виробничого об`єднання "Первомайскуголь", наявні підстави для зарахування періоду служби до пільгового стажу.

Визначаючи територіальний орган, на якого слід покласти прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за віком, суд виходив з того, що за заявою позивача від 17.06.2022 року про призначення пенсії за віком згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, - ГУПФУ в Рівненській області. Тому наслідком скасування прийнятого ГУПФУ в Рівненській області за результатами розгляду цієї заяви позивача рішення, є виникнення саме за цим територіальним органом Пенсійного фонду України обов`язку повторно розглянути таку заяву з прийняттям відповідного рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За визначенням, наведеним у пункті "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі по тексту Закон № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На виконання пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Колегією суддів встановлено, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 виповнилось 51 рік, його загальний страховий стаж склав 32 роки 2 місяці 19 днів (а.с. 13). При цьому, ОСОБА_1 наполягає, що його пільговий стаж складає понад 9 років, що в свою чергу підтверджує наявність права на призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Водночас, відповідач стверджує про відсутність у позивача пільгового стажу взагалі.

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах слугувало непідтверження в установленому законодавством порядку пільгового стажу роботи у зв`язку з ненаданням позивачем уточнюючих довідок.

Колегія суддів наголошує, що в силу положень статті 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відвідає пункт 1 Порядку № 637.

Виходячи зі змісту пунктів 1 та 2 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Із системного аналізу наведених вище положень законодавства можна зробити висновок, що документами, які підтверджують наявність у особи трудового (в тому числі пільгового) стажу, є трудова книжка та/або інші документи (документи, що видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників тощо).

Водночас, аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 09.07.2019 по справі № 204/2194/17.

Крім того, з наведених норм слідує, що довідки мають надаватися виключно в разі відсутності відомостей в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначають право особи на пенсію на пільгових умовах.

З наявної в матеріалах справи трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 , колегією суддів встановлено, що позивач:

- з 01.09.1985 по 10.01.1989 року навчався у середньому професійно-технічному училищі № 74 м.Первомайськ по спеціальності електрослюсар підземний;

- з 16.01.1989 по 12.10.1989, з 09.07.1992 по 07.10.1993, з 23.05.1994 по 31.05.1996 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею в шахті "Родина" виробничого об`єднання "Первомайскуголь", а також учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею;

- з 27.05.1990 по 10.06.1992 проходив строкову військову службу в армії.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що професії (посади), за якими позивач працював на вказаних вище підприємствах у спірні періоди, зокрема, передбачені Списками № 1 та № 2, чинними на час роботи позивача.

Так, постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 от 22.08.56 затверджено Списки виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджених, зокрема до списку № 1 у розділі I (Гірничі роботи) - Видобуток вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних та нерудних копалин підземним способом. Будівництво шахт та копалень. Будівництво метрополітенів та інших підземних споруд.

До розділу «Підземні роботи» віднесено усіх робітників, інженерно-технічних працівників та службовців, зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також усі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників та службовців (медперсонал підземних (здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку тощо)).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162 затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (чинною з 15.11.1994 по 16.01.2003). Так, до списку № 1 (розділ ІІ) віднесені, зокрема: 10100000 гірничі роботи; 10101000 - Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень; 1010100а - а) всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що записами в трудовій книжці позивача підтверджується зайнятість позивача у періоди з 16.01.1989 по 12.05.1990, з 09.07.1992 по 07.10.1993, з 23.05.1994 по 31.05.1996, повний робочий день на підземних роботах у шахті "Родина" виробничого об`єднання "Первомайскуголь" на посадах електрослюсаря та учня гірника очисного вибою, робота на яких відноситься до робіт, передбачених Списком № 1, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зарахування вказаних періодів роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу.

Посилання відповідача на неможливість зарахування спірних періодів роботи без надання уточнюючої довідки колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за правилами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а надання таких довідок вимагається лише у разі відсутності у ній відповідних записів.

Посилання відповідача на ненадання органам Пенсійного фонду України доказів роботи позивача впродовж повного робочого дня є неприйнятними з огляду на те, що під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, що у спірних правовідносинах також підтверджується записами у трудовій книжці позивача. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій (роз`яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці від 10.05.94 № 01-3/406-02-2 та № 06-1649).

З приводу доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, щодо неможливості зарахування вказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу з огляду на ненадання ним до пенсійного органу наказів про атестацію робочих місць, колегія суддів зазначає наступне.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах визначене у Порядку застосувань Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіях незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці; установлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, призначаються за результатами атестації робочих місць; зобов`язано керівників підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним трудящих.

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 набрала чинності з 21.08.1992, а відтак, обов`язок проведення атестації робочих місць за умовами праці виник після 21.08.1992.

З огляду на викладене, доводи відповідача про відсутність документів на підтвердження проведення атестації робочих місць за період роботи позивача на шахті з 16.01.1989 по 12.05.1990, а також з 09.07.1992 по 07.10.1993 є необґрунтованими та не можуть слугувати підставою для відмови в зарахуванні цього періоду роботи до пільгового стажу позивача.

Слід зауважити, що на виконання пунктів 1, 2 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах.

За визначенням, наведеним у пункті 4 Порядку № 442 та підпункті 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

З огляду на викладене, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, особи, які зайняті на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Такий висновок безумовно узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а, позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.04.2020 по справі № 555/2250/16-а.

При цьому колегія суддів враховує, що посада, на якій працював позивач, була віднесена до посад, яка дає право на призначення пільгової пенсії, як постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 N 1173 так і постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10.

Варто зауважити, що відповідач, стверджуючи про необхідність надання позивачем додаткових документів (окрім трудової книжки) на підтвердження наявності пільгового стажу, не вчинив жодних дій, спрямованих на отримання останніх, хоча за приписами пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1 від 25.11.2005 ( орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі).

Натомість, встановлені у справі обставини свідчать, що без будь-яких попереджень позивача про необхідність уточнення вказаного пільгового періоду стажу, відповідач після звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії відмовив останньому в її призначенні саме з підстав ненадання додаткових документів.

Також, слід зазначити, що позивач позбавлений можливості надати до пенсійного органу інші документи, зокрема, виписки із наказів по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, оскільки шахта, на якій працював позивач, розташована на території, що перебуває в тимчасовій окупації.

Крім того, за висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Щодо правомірності не зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоду проходження позивачем строкової військової служби з 01.09.1985 по 10.01.1989, колегія суддів зазначає таке.

Так, частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, зокрема, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 5 грудня 2019 року у справі №513/1195/16-а.

Відповідно до записів трудової книжки позивача 12.05.1990 ОСОБА_1 звільнено з посади гірничого очищувального відбою 4 розряду з повним робочим днем під землею у зв`язку з призивом до лав радянської армії.

З наявної в матеріалах справи копії військового квитка позивача НОМЕР_3 вбачається, що в період з 27.05.1990 по 10.06.1992 останній проходив строкову службу у збройних силах СРСР.

Отже, на момент призову на строкову військову службу позивач працював за фахом, що з огляду на наведені вище норми свідчить про можливість зарахування періоду перебування позивача на військовій службі до стажу роботи з 27.05.1990 по 10.06.1992, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо періоду навчання позивача в середньому професійно-технічному училищі № 74 м. Первомайська за професією електрослюсар (з 01.09.1985 по 10.01.1989), слід взяти до уваги таке.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За приписами пункту "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про професійно-технічну освіту" до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно - художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально - виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально - курсовий комбінат; навчальний центр; інші тини закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач навчався та працював за фахом, виконуючи роботу за набутою професією, а саме, електрослюсар підземний, яка належать до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи, що позивач навчався до 10.01.1989, а на роботу зарахований з 16.01.1989 на посаду електрослюсаря підземного на шахту «Родина» виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» (тобто в межах трьох місячного строку, визначеного ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", колегія суддів вважає наявними підстави для включення до пільгового стажу позивача періоду його навчання в середньому професійно-технічному училищі № 74 м. Первомайська, а саме з 01.09.1985 по 10.01.1989. Вказаний стаж підтверджений відповідним записом у трудовій книжці позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи в шахті "Родина" виробничого об`єднання "Первомайскуголь" з 16.01.1989 по 12.05.1990, з 09.07.1992 по 07.10.1993, з 23.05.1994 по 31.05.1996, періоду проходження позивачем строкової військової служби в армії з 27.05.1990 по 10.06.1992 року та періоду його навчання в середньому професійно-технічному училищі № 74 м. Первомайська з 01.09.1985 по 10.01.1989 без надання уточнюючих довідок.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень правомірності оскаржуваного рішення № 73 від 22.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, яке мотивовано виключно ненаданням позивачем уточнюючих довідок, що визнано судом апеляційної інстанції безпідставним, належним чином не довів, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про визнання протиправним та скасування цього рішення.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до поданої ним заяви від 17.06.2022, за пунктом 2 частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 17.06.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Так, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких пенсійний орган зобов`язаний призначити пенсію, визначені частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV. Якщо такі умови наявні, орган повинен призначити пенсію. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу призначити пенсію або відмовити у її призначенні. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Так, як встановлено вище, станом на час звернення до пенсійного органу 17.06.2022 ОСОБА_1 , виповнилося 51 рік, його загальний страховий стаж - 32 роки 2 місяці 19 днів, пільговий стаж за Списком № 1 згідно вищенаведених висновків суду - понад 9 років, а не відсутній взагалі, як розрахував відповідач, а тому наявні всі умови, передбачені частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, колегією суддів встановлено, що позивач у своїй заяві від 17.06.2022 просив призначити пенсію відповідно до пункту 2 частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV, а вже у позовній заяві наполягав на наявності у нього права на призначення пенсії саме за частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, тобто на підставі іншої норми.

При цьому, частина 1 статті 114 Закону № 1058-IV не містить пункту 2, на який послався позивач, а складається з одного абзацу, що в свою чергу було залишено поза увагою судом першої інстанції, внаслідок чого обрано спосіб захисту, який не призведе до поновлення порушеного права позивача.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, враховуючи дотримання усіх необхідних умов для призначення пенсії згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою обрання належного та ефективного способу захисту прав позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV з 17.06.2022.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 статті 317 КАС України).

Беручи до уваги, що суд першої інстанції під час вирішення спірних правовідносин у резолютивній частині рішення неправильно вказав норму відповідно до якої позивачу має бути призначена пенсія за віком на пільгових умовах, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 по справі № 440/6129/22 слід змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 17.06.2022 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 по справі № 440/6129/22 - змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 17.06.2022 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 у справі №440/6129/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова