Справа № 480/3000/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 р. Справа № 480/3000/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, по справі № 480/3000/22

за позовом ОСОБА_1

до Сумської міської ради

про визнання рішення протиправним, скасування рішення.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сумської міської ради про визнання рішення протиправним, скасування рішення, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови від 19.01.2022 № 20-к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання рішення протиправним, скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Суми від 19.01.2022 № 20 к "Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Сумської міської ради витрати на сплату судового збору у розмірі 992,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Сумська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Сумська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки спірне розпорядження було видане міським головою, а міська рада та міський голова є окремими структурними одиницями органів місцевого самоврядування і Сумською міською радою не приймалося рішення про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Відтак, на думку апелянта, належним відповідачем у справі є саме Сумський міський голова. Також зазначає, що ОСОБА_1 , як завідувач Сектору, не забезпечила контроль за правильним і своєчасним виконанням постанов адміністративної комісії, а суд першої інстанції не врахував даних обставин та положень локальних нормативних актів при прийнятті рішення по справі. Зазначає, що в ході службового розслідування були виявлені неодноразові факти систематичних та однотипних порушень посадової інструкції, внутрішніх нормативних документів та законодавства України. Крім того, апелянт посилається на невідповідність заявленим позивачем розміром витрат на правову допомогу критеріям складеності справи та виконаних адвокатом робіт.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАСУ суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участю, правовідносини та предмет доказування у справі, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги по суті позовних вимог задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходить службу в органах місцевого самоврядування, обіймає посаду завідувача сектору з питань забезпечення роботи адміністративної комісії правового управління Сумської міської ради.

Розпорядженням Сумського міського голови від 19.01.2022 № 20-к ОСОБА_1 оголошено догану. Відповідно до розпорядження підставою для застосування дисциплінарного стягнення є неналежна організація роботи сектору з питань забезпечення роботи адміністративної комісії щодо підготовки та розгляду справ про адміністративні правопорушення, неналежний контроль за виконанням постанов адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради; несумлінне виконання обов`язків відповідального секретаря адміністративної комісії, передбачених підпунктом 3.4.6 пункту 3.4 Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Сумської міської ради, що полягає: у порушенні строків звернення для примусового виконання та пред`явлення для виконання, неналежному контролі за виконанням постанов адміністративної комісії при виконавчому комітету Сумської міської ради про примусове стягнення штрафу стосовно ОСОБА_2 від 09.08.2021 № 805, 806, 807 та від 16.08.2021 № 825, 849, 850; не забезпеченні звернення для примусового виконання постанови адміністративної комісії від 04.10.2021 № 1067 стосовно ОСОБА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з протиправності розпорядження Сумського міського голови від 19.01.2022 № 20-к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів з вищевказаними висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначаються Законом України № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 4 Закону № 2493-III одним з основних принципів служби в органах місцевого самоврядування є принцип підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків.

Статтею 19 Закону № 2493-ІІІ визначено, що особливості дисциплінарної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування забезпечуються у порядку, передбаченому законом. Проте, на сьогодні такого порядку законом не передбачено.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 7 Закону № 2493-ІІІ на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. здійснюється на таких основних принципах:

За приписами ч. 1 ст. 1471 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Особливості проведення службового розслідування щодо осіб, уповноважених на виконання функцій органів місцевого самоврядування на момент виникнення спірних правовідносин регулювалися Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 у відповідній редакції.

Відповідно до п. 2 Порядку № 950 рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Отже, дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є: дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що недоведеність хоча б одного з вищевказаних елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Вирішуючи питання правомірності застосування до працівника дисциплінарного стягнення на підставі висновку службового розслідування, адміністративний суд має з`ясувати, чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення. Суд також має перевірити дотримання порядку проведення службового розслідування.

Зі змісту спірного розпорядження Сумського міського голови від 19.01.2022 № 20-к вбачається, що неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків полягало в порушенні строків звернення для примусового виконання та пред`явлення для виконання, неналежному контролі за виконанням постанов адміністративної комісії при виконавчому комітету Сумської міської ради про примусове стягнення штрафу стосовно ОСОБА_2 від 09.08.2021 № 805, 806, 807 та від 16.08.2021 № 825, 849, 850; не забезпеченні звернення для примусового виконання постанови адміністративної комісії від 04.10.2021 № 1067 стосовно ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до підпунктів 1.5, 2.2.10 посадової інструкції ОСОБА_1 як завідувач сектору є відповідальною за організацію та проведення засідань адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради, включаючи забезпечення виконання постанов. Звертає до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення і контролює їх виконання. Опрацьовує, підготовлює передачу адміністративних справ до відділів ДВС (примусове стягнення адміністративних штрафів).

На виконання розпорядження міського голови від 06.12.2021 № 516-к «Про проведення службового розслідування стосовно посадових осіб сектору з питань забезпечення роботи адміністративної комісії Правового управління Сумської міської ради» комісією було проведено службове розслідування відносно, зокрема, ОСОБА_1 . Висновки за результатом службового розслідування викладені комісією в Акті службового розслідування від 14.02.2022.

Зі змісту зазначеного акту службового розслідування вбачається, що відповідачем зроблено висновок про пропуск з вини позивачки строку звернення до примусового виконання постанов адміністративної комісії стосовно ОСОБА_2 від 09.08.2021 № 805, 806, 807 та від 16.08.2021 № 825, 849, 850, не забезпечення позивачкою звернення для примусового виконання постанови від 04.10.2021 № 1067 стосовно ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи за якими стягувачем є держава або державний орган можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до повідомлення Зарічного відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ України (м. Суми) від 13.12.2021 № 4 на виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження з примусового виконання постанов адміністративної комісії № 805, 806, 807, 825, 849, 850 про стягнення штрафів з ОСОБА_2 . Документи пред`явлено на виконання відділу 30.11.2021.

На підставі вказаного повідомлення комісією відповідача було зроблено висновок про пропуск тримісячного строку звернення їх до примусового виконання.

Разом з тим, самим відповідачем виявлено супровідний лист за підписом ОСОБА_1 від 13.09.2021 № 207/07-0218 з якого вбачається, що постанови адміністративної комісії № 805, 806, 807, 825, 849, 850 направлені на адресу Зарічного відділу ДВС у м. Суми та отримані 16.09.2021.

Будь-яких доказів того, що Зарічним відділом ВДВС у м. Суми виявлено відсутність зазначених постанов та повідомлено про це Виконавчому комітету Сумської міської ради відповідачем не надано. Не відображено таких обставин і у акті службового розслідування.

Крім того, колегія суддів враховує, що державним виконавцем були відкриті виконавчі провадженні з примусового виконання постанов адміністративної комісії № 805, 806, 807, 825, 849, 850 про стягнення штрафів з ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 у своїх поясненнях наполягала, що постанови були направлені до відділу ДВС у зазначений у супровідному листі строк. За зверненням службової особи відділу ДВС додатково направила копії цих постанов у зв`язку з втратою їх оригіналів. Відповідачем такі пояснення позивачки, а також повідомлення відділу ДВС про прийняття до виконання постанов адміністративної комісії фактично за межами тримісячного строку після їх прийняття до уваги не взято. Ніяких дій для повного та всебічного встановлення обставин, підтвердження чи спростування пояснень позивачки не вжито.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що в ході службового розслідування вина ОСОБА_1 у пропуску строку звернення до примусового виконання постанов адміністративної комісії стосовно ОСОБА_2 від 09.08.2021 № 805, 806, 807 та від 16.08.2021 № 825, 849, 850 не була підтверджена достатніми доказами.

Крім того, за повідомленням Ковпаківського відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ України (м. Суми) від 03.02.2022 № 10942 на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови адміністративної комісії № 1067 про стягнення штрафу з ОСОБА_3 . Заява про відкриття провадження надійшла до відділу 21.12.2021.

Виконавче провадження з примусового виконання постанови адміністративної комісії № 1067 про стягнення штрафу з ОСОБА_3 було відкрито старшим державним виконавцем 21.12.2021, про що також свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження № 67969157.

Таким чином, на момент початку службового розслідування щодо позивачки тримісячний строк звернення до примусового виконання постанови адміністративної комісії № 1067 від 04.10.2021 не закінчився. Надалі вказана постанова була звернена до виконання в межах встановленого законом тримісячного строку та державним виконавцем було відкрито відповідне виконавче провадження.

Отже, висновки комісії відповідача про незабезпечення позивачкою звернення постанови № 1067 про стягнення штрафу з ОСОБА_3 до примусового виконання є безпідставним та спростовуються доказами по справі та доказами, що були наявні в розпорядженні комісії при здійснення службового розслідування.

У зв`язку з зазначеним колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в ході службового розслідування відповідачем не вжито необхідних та достатніх заходів для повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин, не встановлено вину позивачки, не взято до уваги, що усі з зазначених у розпорядженні постанов адміністративної комісії перебувають на виконанні в органах Державної виконавчої служби.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування винесеного на підставі висновків комісії за результатом проведення службового розслідування розпорядження Сумського міського голови від 19.01.2022 № 20-к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги висновків колегії суддів не спростовують.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що в ході службового розслідування були виявлені аналогічні факти інших порушень викладення недостовірної інформації в супроводних листах до ДВС та контролем за виконанням постанов адміністративної комісії колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в розпорядженні про притягнення до адміністративної відповідальності як підставу для його прийняття зазначено лише неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків щодо звернення для примусового виконання та пред`явлення для виконання постанов адміністративної комісії при виконавчому комітету Сумської міської ради про примусове стягнення штрафу стосовно ОСОБА_2 від 09.08.2021 № 805, 806, 807 та від 16.08.2021 № 825, 849, 850 та постанови адміністративної комісії від 04.10.2021 № 1067 стосовно ОСОБА_3 .

Стосовно доводів апеляційної скарги, що Сумська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки спірне розпорядження винесене міським головою, колегія суддів зазначає наступне.

Особливістю притягнення до дисциплінарної відповідальності за ст. 149 КЗпП України є те, що така відповідальність застосовується керівником органу, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника, тобто повинні мати місце відносини службового підпорядкування.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 проходить службу в органах місцевого самоврядування, обіймає посаду завідувача сектору з питань забезпечення роботи адміністративної комісії правового управління Сумської міської ради.

Тобто, роботодавцем позивачки є Сумська міська рада як юридична особа.

Отже, доводи апеляційної скарги, що роботодавцем позивача є Сумській міський голова є безпідставними.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Згідно положень п.п. 1, 7, 10, 14 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру"; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

Отже, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади, яку представляє міська рада, як орган місцевого самоврядування, здійснює керівництво апаратом ради, представляє територіальну громаду, раду у відносинах з іншими органами установами, організаціями, підприємствами, в зв`язку з чим, зважаючи на функції та повноваження міського голови, керівником міської ради є міський голова.

Так, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Сумський міський голова (Лисенко Олександр Миколайович) є керівником юридичної особи Сумської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Крім того, колегія суддів зауважує, що службове розслідування комісією відповідача проводилося на виконання розпорядження міського голови від 06.12.2021 № 516-к «Про проведення службового розслідування стосовно посадових осіб сектору з питань забезпечення роботи адміністративної комісії Правового управління Сумської міської ради» відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 р. за № 950.

В свою чергу, за правилами п. 2 Порядку № 950 рішення щодо проведення службового розслідування приймається саме керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій місцевого самоврядування, стосовно якої проводиться службове розслідування.

Таким чином, і під час прийняття рішення про проведення службового розслідування, і під час прийняття спірного розпорядження від 19.01.2022 № 20-к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності Сумський міський голова діяв саме як керівник міської ради. Тому саме Сумська міська рада є належним відповідачем у даній справі.

Так, Верховний Суду неодноразово розглядав справи за аналогічними чи подібними позовами до міських (сільських) рад, в який міський (сільський) голова не залучався до розгляду справи ані в якості відповідача (співвідповідача), ані в якості третьої особи, зокрема, справа № 520/3981/19 (постанова від 16.02.2021), № 702/690/16-а (постанова від 26.06.2020), № 291/1130/19 (постанова від 03.11.2020), № 380/3360/20 (постанова від 06.04.2023) міський (сільський) голова взагалі не був притягнутий до участі у справі, навіть в якості третьої особи.

В свою чергу правові позиції Верховного Суду, на які посилається апелянт, є нерелевантними до даної справи, оскільки прийняті у справах за інших фактичний обставин, предмету спору та правового регулювання.

Щодо доводів апеляційної скарги про неспівмірність витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат осіб, на користь яких ухвалене судове рішення (п. 10 ч. 3 ст. 2 КАС України).

Відповідно до приписів ч. ч. 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, в розрізі вимог п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

На підтвердження понесених витрат позивачкою, зокрема, надано до суду акт прийому-передачі наданих послуг від 19.02.2022 до договору про надання правової допомоги від 25.01.2022 з адвокатом Друченко Т. В.

Відповідно до вказаного акту адвокатом були надані такі послуги: 1) дві консультації з питань можливості подання позову до Сумської міської ради; 2) підготовка та подання двох адвокатських запитів; 3) підготовка та подання позову до Сумської міської ради

В свою чергу, з наданих стороною позивача до суду першої інстанції документів неможливо перевірити та оцінити необхідність та обґрунтованість надання адвокатом двох усних консультацій щодо можливості подання позову до суду та підготовку двох адвокатських запитів, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення витрат, стягнутих на користь позивача за надання правової допомоги в суді першої інстанції, до 4 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 скасувати в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 по справі № 480/3000/22 - скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Сумської міської ради відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 по справі № 480/3000/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко