Справа № 280/2597/22
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 серпня 2023 року Справа № 280/2597/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі - відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про застування адміністративно - господарського штрафу від 25.01.2022 № 308484.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної(CMR) від 03.12.2021 № 920 здійснювалось перевезення подільного вантажу (мандарини в коробках, 26 коробок). Загальна вага вантажу становила 39,680 тонн, люто не перевищувала передбачених законом вагових обмежень (40 000 тонн). За результатами зважування водієві повідомлено що вага автомобіля відповідає нормативним параметрам, однак є розбіжності на вісь, а саме: вага на строєну вісь склала 23,100 тонн при передбаченні 22 000 тонн. Водій заперечив про зайву вагу, вказавши, що коробки розташовані в причепі не рівномірно, тому при рівномірному заповненні вага в причепі не може фактично перевищувати нормативні параметри. Водій вимагав повторного зважування, однак йому було відмовлено. Також він стверджував про те, що видання дозволу на перевезення подільних вантажів не передбачено чинним законодавством. Також зазначив, що на прохання водія, працівники Укратрансбезпеки не надали для ознайомлення документів, які б підтвердили перевірку і сертифікацію відповідності вагового пункту. Однак повідомили про те, що після складання відповідних документів водій може продовжувати рух , таким чином не затримуючи авто та його подальший рух. На місці зупинки, водії вручили всі складені документи, які пізніше, він передав позивачу. Позивач очікував запрошення на розгляд справи, так як бажав особисто взяти участь для захисту своїх прав, однак, замість запрошення 31.01.2022 у поштовій скриньці, він виявив поштовий конверт, в якому містилася постанова про застосування адміністративно- господарського штрафу від 25.01.2022 № 308484. за допущене при перевезенні вантажів автомобільним транспортом порушення за ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач зауважив, що станом на день винесення постанови у відповідача відсутні правові підстави для зважування подільних вантажів, допоки Мінекономрозвитку не розробить методику зважування таких вантажів. Позивач вважає, що прийнятим рішенням відповідач порушив його законні права та інтереси, оскільки воно ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Тому, позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав.

22 лютого 2022 року ухвалою суду (суддя ОСОБА_2 ) відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 33 від 06.06.2022, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ адміністративна справа № 280/2597/22 призначена на повторний автоматизований розподіл у зв`язку з призовом судді ОСОБА_2 на військову службу.

Справа № 280/2597/22, автоматизованою системою документообігу суду 06.06.2022 перерозподілена для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 21.06.2022 справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем, 21.10.2022 за вх. № 40026 надано до суду відзив на позовну заяву. В якому заперечує позовні вимоги, та обґрунтовує свою позицію наступним: позивача правомірно притягнуто до відповідальності, оскільки навантаження на вісь транспортного засобу позивача під час перевезення вантажу перевищувала нормативні параметри. Навантаження на строєну вісь склало 23,1 т, при допустимій нормі 22,44 т, що складає 5 % перевищення параметрів від норми. Зазначив, що транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова перевищує хоча б один з параметрів , зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Перевищення у позивача були на час проходження перевірки, тому уповноваженими особами були складені: Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, Довідка про результати здійснення габаритно - вагового контролю, Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, де зазначено порушення вимог діючого законодавства. Всі документи видані водію. 14.01.2022 на адресу позивача за вихідним № 2134/83/1/24-22 від 13.01.2022 було відправлено «Запрошення» на розгляд справи про порушення транспортного законодавства», що підтверджується Реєстром відправлення рекомендованих листів від 14.01.2022, списком № 719 з групованих поштових відправлень листів рекомендованих 14.01.2022 та копією фіскального чеку від 14.01.2022 до списку № 719. Постанова № 308484 від 25.01.2022 законна та відповідає вимогам законодавства. Зазначив, що відповідач в своїй роботі керується нормами Конституції України, Законом України « Дорожній рух» Законом України Про автомобільні дороги» Порядком № 879, який затверджений постановою Кабінету міністрів України від 30.07.2017 № 671 та іншими нормативними актами які діють на території України. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає адміністративний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, мотивує відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадян України, що народився в м. Донецьк. Що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 виданого Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в донецькій області від 24.07.1997, який доданий до справи.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та займається Вантажними автомобільними перевезеннями за кодом 49.41. Що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, яка додана до справи.

На праві власності ОСОБА_1 має транспортний засіб, марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_2 , з причепом марки SCHMITZ номерний знак НОМЕР_3 . Що підтверджується копією реєстраційних документів на транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_4 , та д.н.з НОМЕР_5 , доданих до справи.

На вищевказаному транспортному засобі, позивач здійснював перевезення подільних вантажів та мав у своєму розпорядженні міжнародну товарно - транспортну накладну від 03.12.2021 № 920, копія якої, долученого до справи.

Встановлено, що 06.12.2021 транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_2 , з причепом марки SCHMITZ номерний знак НОМЕР_3 під час проведення рейдової перевірки на ділянці а/д М-05 «Київ-Одеса», 452 км + 811 м, був перевірений працівниками Укртрансбеспеки та проведений габаритний ваговий контроль. За результатами перевірки були складені наступні документи: Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.12.2021 № 0055995, Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 06.12.2021 № 0067946, Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.12.2021 № 317910, де зазначено порушення вимог діючого законодавства, а саме: порушення за ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», також виданий чек зважування з пункту габаритно - вагового контролю. Копії документів додано до справи.

В. о. начальника відділу держаного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті О. ЯНІЦЬКИМ 25.01.2022, за результатами розгляду справи, оформлена постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 308484 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 адміністративно- господарський штраф у сумі 34 000 грн, за допущене порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух", відповідно до частини 2 статті 29 якого, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктом 3, якого органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Закон України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-ІІІ) визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно ч. 7 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює:

- державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті;

- державний контроль за виконанням перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень;

- проведення в установленому порядку технічного розслідування катастроф, аварій, дорожньо-транспортних пригод на автомобільному транспорті;

- погодження паспортів міжміських та приміських автобусних маршрутів регулярних спеціальних перевезень, що виходять за межі території області (міжобласних маршрутів);

- внесення змін до розкладу руху міжобласних автобусних маршрутів;

- видачу свідоцтва про відповідність транспортного засобу вимогам Угоди про міжнародні перевезення швидкопсувних харчових продуктів та про спеціальні транспортні засоби, які призначені для цих перевезень;

- видачу свідоцтва про встановлення класу автобуса за параметрами комфортності та розміщення на своєму офіційному веб-сайті відповідної інформації;

- видачу свідоцтва про атестацію автостанцій, ведення переліку атестованих автостанцій та розміщення зазначеного переліку на своєму офіційному веб-сайті;

- ведення реєстру сертифікатів затвердження типу і виданих виробниками сертифікатів відповідності колісних транспортних засобів та обладнання;

- диспетчерський контроль за роботою автомобільних перевізників, що здійснюють перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування;

- габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту;

- стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні;

- ведення в порядку, передбаченому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють установлення та технічне обслуговування контрольних пристроїв (тахографів) в автомобільних транспортних засобах, та розміщення на своєму офіційному веб-сайті відповідної інформації;

- контроль за дотриманням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах;

- контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України;

- ведення обліку та аналіз причин катастроф, аварій, дорожньо-транспортних пригод на автомобільному транспорті, а також пожеж на транспортних засобах;

- розроблення заходів щодо запобігання виникненню катастроф, аварій, дорожньо-транспортних пригод на автомобільному транспорті та контроль за їх виконанням; інші повноваження, визначені законами та покладені на нього Президентом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону № 2344-ІІІ при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:

- дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

- дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

- документи на вантаж.

Статтею 58 Закону № 2344-ІІІ визначено, що контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Функціями контролю за здійсненням міжнародних автомобільних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом є:

- контроль за виконанням перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень;

- контроль та оформлення дозвільних документів на міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом;

- облік автомобільних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів і вантажів;

- контроль технічного, санітарного та екологічного стану транспортних засобів, що впливає на безпеку руху та екологічну ситуацію;

- перевірка транспортно-експедиторської документації та ліцензій на здійснення міжнародних перевезень пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом;

- перевірка вагових і габаритних параметрів транспортних засобів;

- контроль та нагляд за дотриманням правил перевезення небезпечних вантажів.

Абзацом 5 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кабінетом Міністрів України затверджено постанову № 1040 від 04.12.2019 "Про затвердження Порядку здійснення посадовими особами митних органів контролю за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 451" (далі - Порядок № 1040).

Згідно пункту 18 Порядку № 1040, у разі встановлення посадовою особою факту порушення перевізником вимог законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень ним вживаються заходи, визначені пунктами 35 і 36 цього Порядку.

У відповідності до пункту 37 Порядку № 1040, у разі встановлення посадовою особою під час здійснення митного контролю транспортного засобу (крім транспортних засобів, що використовуються для перевезення пасажирів) під час виїзду з України перевищення його вагових та (або) габаритних параметрів порівняно з визначеними законодавством більш як на 2 відсотки митний орган інформує про таке перевищення за допомогою електронних засобів зв`язку відповідний територіальний орган Укратрансбезпеки та здійснює пропуск транспортного засобу через митний кордон України.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок № 879).

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

За змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало встановлення факту перевищення фактичного навантаження на одиночну вісь 23,1 т, при нормативно допустимому 22 т.

Однак, необхідно зазначити, що згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від № 255 від 28.07.2016, вагове обладнання повинно забезпечувати по осьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Тобто, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме по осьове зважування у русі транспортного засобу, що і зроблено відповідачем.

Відповідно до п. 18 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Також, за змістом п.п. 4, 5 п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207), посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Тобто, з приписів Порядку № 879 та Порядку № 1007/1207 вбачається, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо результатів здійснення габаритно-вагового контролю.

Форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначена вищевказаним Порядком № 1007/1207 та повинна містити: дату вагового контролю, найменування місце розташування пункту габаритно-вагового контролю, дані водія транспортного засобу, марку, модель реєстраційні номера автомобіля, причепу, тип транспортного засобу, результати вагового контролю, в тому числі навантаження на осі. Вказана довідка підписується посадової особою Укртрансінспекції, що проводила габаритно-ваговий контроль, оператором вагового комплексу, а також скріплюється печаткою.

Суд зазначає, як вбачається з матеріалів справи в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0067946 від 06.12.2021 відсутня інформація щодо прізвища, імені та по-батькові оператора вагового комплексу, який проводив габаритно - ваговий контроль. Лише проставлений підпис, який не можливо ідентифікувати. Також , довідка не має відмітки печатки .

Суд зазначає, що оператор вагового комплексу, маючи відповідну кваліфікацію, є тією особою, яка безпосередньо здійснює зважування транспортного засобу і засвідчує результати зважування власним підписом та печаткою.

Таким чином, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0067946 від 06.12.2021 оформлена з порушенням вимог, передбачених Порядком № 1007/1207.

Отже, постанова В. о. начальника відділу держаного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті О. ЯНІЦЬКИМ від 25.01.2022 № 308484, про застосування адміністративно- господарського штрафу про стягнення з ФОП ОСОБА_1 адміністративно - господарський штраф у сумі 34 000 грн, за допущене порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідач не надав до суду достатніх та беззаперечних доказів та не навів доводів, що підтверджують наявність з боку позивача порушень, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача - задоволенню.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Однак, встановлені судом під час розгляду справи порушення, допущені відповідачем під час здійснення габаритно-вагового контролю у сукупності дають підстави для визнання протиправною постанови В. о. начальника відділу держаного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті О. ЯНІЦЬКИМ від 25.01.2022 № 308484, про застосування адміністративно - господарського штрафу про стягнення з ФОП ОСОБА_1 адміністративно - господарський штраф у сумі 34 000,00 грн, за допущене порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», як такої, що прийнята на підставі доказів, складених з порушенням вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача - задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 8) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в. о. начальника відділу держаного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті О. ЯНІЦЬКОГО від 25.01.2022 № 308484, про застосування адміністративно - господарського штрафу про стягнення з ФОП ОСОБА_1 адміністративно - господарський штраф у сумі 34 000,00 грн, за допущене порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати - судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 18 серпня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький