Справа № 260/4273/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2023 рокум. Ужгород№ 260/4273/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - не з`явився,

відповідачів:

Хустський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Закарпатської області, представник Бочко О.Ю.,

Військова частина НОМЕР_1 , представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Закарпатської області, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 липня 2023 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Закарпатської області, Військової частини НОМЕР_1 , яким просить суд, із врахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с.76-78):

- визнати причини пропуску звернення до суду поважними, поновити строки на звернення з позовною заявою.

- визнати протиправною бездіяльність Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в Закарпатській області, в частині не виключення з військового обліку у відставку, ОСОБА_1 на підставі рішення ВЛК №1383 від 22.12.2018р. та зобов`язати вчинити дії щодо зняття з військового обліку у відставку ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №6 від 01.03.2022р., в частині призову, як резервіста, ст. сержанта ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 року №49 про зарахування ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , на посаду бойового медика 1 гірського-штурмового взводу, 6 гірсько-штурмової роти, 2 гірсько-штурмового батальйону, ВОС-878033, шпк - «молодший сержант»;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 вчинити дії щодо звільнення з військової служби ОСОБА_1 у відставку, з підстав встановлених ст.26. ч.4 п.3. пп.б ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою від 01.03.2022р. під час дії воєнного стану, у зв`язку з військовою агресією російської федерації та був призваний і направлений на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , що в подальшому призвело до винесення командиром в/ч НОМЕР_1 Наказу №49 (по стройовій частині), яким вказано, що ОСОБА_1 1968 р.н. бойового медика 1 гірського-штурмового взводу, 6 гірсько-штурмової роти, 2 гірсько-штурмового батальйону, ВОС-878033, шпк - «молодший сержант» вважати таким, що прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків. ( а.с.85)

Згідно свідоцтва про хворобу №1756 від 22.12.2018р., виданого госпітальною військово-лікарською комісією позивач визнаний непридатним до військової служби, з виключенням з військового обліку у відставку, що також підтверджується військовим квитком № НОМЕР_2 , який містить запис про звільнення у відставку з 26.04.2019 р.

Крім того, позивач є інвалідом ІІІ-ї групи. Інвалідність набута внаслідок захворювань під час служби, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 25 березня 2021 року

Позивач стверджує, що вказані обставини ІНФОРМАЦІЯ_1 при прийнятті рішень щодо мобілізації до уваги взято не було, що в подальшому призвело до винесення командиром в/ч НОМЕР_1 Наказу №49 (по стройовій частині), яким позивача було з 01.03.2022р. зараховано на посаду бойового медика. (а.с. 85)

Оскільки позивач не є особою, що приписана до призовної дільниці, не є військовослужбовцем в запасі, не є резервістом, згідно свідоцтва про хворобу №1756 від 22.12.2018р., виданого госпітальною військово-лікарською комісією визнаний непридатним до військової служби, з виключенням з військового обліку у відставку, що підтверджується військовим квитком № НОМЕР_2 , який містить запис про звільнення у відставку з 26.04.2019 р., а з 25 березня 2021 року є інвалідом ІІІ-ї групи - вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 було допущено бездіяльність в частині не прийняття рішення про зняття з військового обліку позивача та не дотримання норм ст.23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», оскільки при прийнятті рішення про мобілізацію позивача від 01.03.2022р., будучи інвалідом добровільної згоди на проходження служби не давав, що призвело до неправомірного винесення командиром в/ч НОМЕР_1 Наказу №49 (по стройовій частині), яким позивача було з 01.03.2022р. зараховано на посаду бойового медика в/ч. (а.с. 85)

Не погоджуючись із наведеним позивач 24 жовтня 2022р. звернувся з позовом до суду.

Після ознайомлення з матеріалами справи подав заяви про зміну предмету позову (а.с.71 та 76) остаточно визначив позовні вимоги в грудні 2022р.

В судове засідання не з`явився, явку представника не забезпечив, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачем 1 - Хустським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Закарпатської області до суду було подано відзив на позовну заяву (а.с.145), відповідно до якого заперечує, щодо частини позовних вимог які стосуються відповідача 1,

В судовому засіданні представник відповідача 1 щодо частини позовних вимог які стосуються відповідача 1 заперечив та зазначив, що 01.03.22 р. позивач добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив службу за мобілізацією без скарг та окремих заяв, що підтверджує добровільність такого проходження. Також наголосив, що позивач звернувся до суду після майже 9 місяців проходження служби.

Наказ Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №6 від 01.03.2022р., в частині призову ст. сержанта ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 був реалізований та вичерпав свою дію в момент винесення командиром в/ч НОМЕР_1 Наказу №49 (по стройовій частині), яким позивача було з 01.03.2022р. зараховано на посаду бойового медика. (а.с. 85).

Додаткового наголосив, що в разі виявлення небажання проходити військову службу позивач повинен повідомити командування в/ч про таке, оскільки з огляду на наявність інвалідності підтверджену документами саме командування в/ч а не ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язаний негайно звільнити позивача з військової служба з підстав визначених ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідач 2 Військова частина НОМЕР_1 в судове засідання представника не забезпечила, відзив не подавала, про судові засідання була належним чином повідомлена.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статями 17, 65 Конституції України передбачено, що захист держави, забезпечення її безпеки є найважливішими функціями всього Українського народу.

Військова служба це конституційний обов`язок громадян України, який полягає у забезпеченні оборони України, захисті її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

До військовослужбовців належать особи, які проходять таку службу, зокрема у Збройних Силах України. Військовій службі передує необхідність виконання конституційного військового обов`язку, що передбачає проходження громадянами України військової служби (добровільно чи за призовом).

Закон України «Про військову службу і військовий обов`язок» 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі Закон 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Пунктом 6 ст. 2 Закону No2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 N64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 N 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні згодом було продовжено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 1968 р.н. 01 березня 2022р. через збройну військову агресію російської федерації та введення в України правового режиму воєнного стану був призваний до лав Збройних Силах України та направлений на військову службу до військової частини НОМЕР_1 згідно Наказу Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №6 від 01.03.2022р. Скарг, щодо даного наказу матеріали справи не містять та позивачем до суду не подавалися. Картка відмови від несення військової служби ( із зазначенням причин такої відмови) позивачем не заповнялася.

Вказаний вище наказ Хустського РТЦК та СП був реалізованим та вичерпав свою дію після винесення командиром в/ч НОМЕР_1 Наказу №49 (по стройовій частині), де зазначено, що ОСОБА_1 1968 р.н. бойовий медик 1 гірського-штурмового взводу, 6 гірсько-штурмової роти, 2 гірсько-штурмового батальйону, ВОС-878033, шпк - «молодший сержант» прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків. ( а.с.85).

З моменту винесення даного наказу Хустський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки позбавлений у законний спосіб виносити накази, щодо позивача.

Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

В матеріалах справи відсутні будь які звернення позивача до командира в/ч НОМЕР_1 з березня по серпень 2022р. в т.ч. з яких можливо б встановити про небажання позивача продовжувати військову службу, погіршення стану здоров`я при наявній інвалідності та необхідність застосування одного з пунктів ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 2232-XII для звільнення з військової служби.

В матеріалах справи наявний рапорт позивача від 17 серпня 2022р. до командира в/ч НОМЕР_1 в якому позивач вперше зазначив про погіршення здоров`я, наявну інвалідність та вперше клопотав про направлення його на ВЛК для проходження медогляду через погіршення здоров`я та зазначив, що саме ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я. (а.с. 15)

Посилання позивача на ст.23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» суд вважає недоречними за наведених вище обставин. Також слід зазначити, що до правовідносин, які склалися слід застосовувати норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 2232-XII.

Відповідь на вказаний рапорт суду надана не була, також в матеріалах справи відсутня інформація про стан розгляду командиром в/ч НОМЕР_1 вказаного рапорту та забезпечення проходження ВЛК в зв`язку з погіршенням здоров`я.

Також в матеріалах справи наявний повторний рапорт позивача від 16 грудня 2022р. до командира в/ч НОМЕР_1 ( а.с. 79) в якому позивач до вище вказаної інформації повідомляє, що в 2019р. вже був звільнений з військової служби та виключений з військового обліку за станом здоров`я, нагадує, що саме ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я та просить командира в/ч НОМЕР_1 прийняти рішення щодо свого звільнення з в/ч за станом здоров`я.

Відповідно до пункту 251 Положення в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

Згідно пункту 260 Положення під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 N 170 (далі Інструкція N170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України . Відповідно до пункту 1.5 Інструкції No170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, 5 військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно із абзацом 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції N 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції No170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Судом встановлено, що в матеріалах справи знаходяться два рапорта військовослужбовця:

- перший (а.с. 15) від 17.08.22, щодо повернення в Закарпатську область для проходження військової служби за місцем проживання, де додатково повідомлено про погіршення здоров`я, наявну інвалідність та зазначено про необхідність направлення його на ВЛК для проходження медогляду через погіршення здоров`я оскільки саме ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я.

- другий ( а.с. 79) від 16.12.2022р. в якому позивач до вище вказаної інформації повідомляє, що в 2019р. вже був звільнений з військової служби та виключений з військового обліку за станом здоров`я, повторно нагадує, що саме ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я та просить командира в/ч НОМЕР_1 прийняти рішення щодо свого звільнення з в/ч за станом здоров`я.

Додатком до обох рапортів подано свідоцтво про хворобу, посвідчення інваліда, військовий квиток з відміткою та накази.

Частиною 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжити всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отриманні з незалежних від нього підстав.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З огляду на викладене, виходячи з поданих доказів та з врахуванням інтересів позивача не підміняючи повноважень відповідача 2 військової частини НОМЕР_1 щодо видачі письмового наказу, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач за наявності свідоцтва про хворобу, безстрокової інвалідності з урахуванням відсутності бажання продовжувати військову службу повинен бути негайно звільнений в порядку передбаченому ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою однозначно передбачено звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Закарпатської області, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Хустського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки в Закарпатській області, в частині не виключення з військового обліку у відставку ОСОБА_1

Зобов`язати Хустський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Закарпатської області вчинити дії щодо зняття з військового обліку у відставку, ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо звільнення з військової служби ОСОБА_1 відставку на підставі пп.б п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк