Справа № 200/2871/23
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Справа№200/2871/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.06.2023 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, місцезнаходження: Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 22.05.2023 року № 06, яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивачки від 15.05.2023 року № 1012 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи на пільгових умовах за Списком № 2:

- з 23.09.1994 по 01.12.1994 (курси по професії машиніст (кочегар) котельних установок на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»),

- з 18.02.1998 по 04.07.1999 (машиніст підйому постійно на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»),

- з 12.02.2019 по 17.02.2019,

- з 01.03.2019 по 12.03.2019,

- з 01.04.2019 по 13.04.2019,

- з 05.02.2020 по 03.03.2020,

- з 30.03.2020 по 30.03.2020 (машиніст підіймальної машини на ТОВ «Шахтобудівельна компанія»),

- з 21.10.2020 по 31.03.2023, та з 01.04.2023 по 15.05.2023 року (день звернення із заявою про призначення пенсії) - машиніст підіймальної машини ПАТ ШУ «Покровське»),

- прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 15.05.2023 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п."б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1- р/2020 від 23.01.2020 та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а, відповідно до заяви від 15.05.2023 року № 1012.

В обґрунтування позову зазначила, що 15.05.2023 року позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідачем прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю встановленого віку. З посиланням на рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 позивач зазначає про колізію між нормами Закону України Про пенсійне забезпечення (ст. 13 п. б) та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (п.2 ч.2 ст. 114), яка має бути вирішена на користь позивача. Крім того, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу спірні періоди її роботи на пільгових умовах за Списком №2. Наведене стало підставою її звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Відповідач відзив на адміністративний позов у встановлений строк не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подання заяв по суті справи є правом учасників справи. За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши подані сторонами документи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є громадянкою України, згідно ст. 43 КАС України повністю здатна здійснювати власні адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, місцезнаходження: Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3) є суб`єктом владних повноважень, основним завданням якого є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення. Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7, 8 пункту 4 Положення).

Позивач 15.05.2023 року за допомогою веб-порталу Пенсійного фонду звернулася із заявою про автоматичне призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058).

Відповідно до пункту 4.2 розділу ІV Постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Заява позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

22.05.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішенням № 06 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням нею пенсійного віку 55 років. Страховий стаж особи становить 34 років 05 місяців 28 днів, пільговий стаж становить 24 роки 3 місяці 21 день.

У трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 28.04.1993 року наявні наступні записи щодо періодів роботи останньої:

- 23.09.1994 року прийнята на шахту ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» учнем машиніста (кочегара) котельних установок;

- 13.10.1994 року виробнича практика;

- 02.12.1994 року переведена машиністом (кочегаром) котельних установок 2 розряду;

- 20.07.1995 року переведена машиністом підйому постійно;

- 31.01.2019 року звільнена згідно ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням;

- 06.02.2019 року прийнята машиністом підйомної машини ТОВ «Шахтобудівельна компанія»;

- 20.10.2020 року звільнена у зв`язку з переведенням у ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське»;

- 21.10.2020 року прийнята машиністом підйомної машини в порядку переведення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Разом з тим, як вбачається з Форми РС-право, відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №2 не зараховано періоди роботи:

- з 23.09.1994 року по 01.12.1994 року;

- з 18.02.1998 року по 04.07.1999 року;

- з 12.02.2019 року по 17.02.2019 року;

- з 01.03.2019 року по 12.03.2019 року;

- з 01.04.2019 року по 13.04.2019 року;

- з 05.02.2020 року по 03.03.2020 року;

- з 30.03.2020 року по 30.03.2020 року;

- з 21.10.2020 року по 31.03.2023 року;

- з 01.04.2023 року по 15.05.2023 року (дата заяви про призначення пенсії).

Спірним питанням даної адміністративної справи є правомірність відмови відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням особою пенсійного віку та не зарахуванням спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 2.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно п.2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

У відповідності до п.2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі Список №2) і за результатами атестації робочих місць,- після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 24 червня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36; якщо пільгова робота продовжується після 24 червня 2016 року (або тільки почалась після цієї дати), - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.

Згідно форми РС-право позивача, під час розгляду заяви позивача від 15.05.2022 року, відповідачем до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи:

- з 23.09.1994 року по 01.12.1994 року учнем машиніста (кочегара) котельних установ на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»;

- з 18.02.1998 року по 04.07.1999 року машиністом підйому на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»;

- з 12.02.2019 року по 17.02.2019 року, з 01.03.2019 року по 12.03.2019 року, з 01.04.2019 року по 13.04.2019 року, з 05.02.2020 року по 03.03.2020 року, з 30.03.2020 року по 30.03.2020 року машиністом підйомної машини ТОВ «Шахтобудівельна компанія»;

- з 21.10.2020 року по 31.03.2023 року, з 01.04.2023 року по 15.05.2023 року (дата заяви про призначення пенсії) машиністом підйомної машини в порядку переведення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Разом з тим, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Відповідач не навів у спірному рішенні обґрунтування мотивів неврахування періодів роботи ОСОБА_1 з 23.09.1994 року по 01.12.1994 року, з 18.02.1998 року по 04.07.1999 року, з 12.02.2019 року по 17.02.2019 року, з 01.03.2019 року по 12.03.2019 року, з 01.04.2019 року по 13.04.2019 року, з 05.02.2020 року по 03.03.2020 року, з 30.03.2020 року по 30.03.2020 року, з 21.10.2020 року по 31.03.2023 року, з 01.04.2023 року по 15.05.2023 року (дата заяви про призначення пенсії) до пільгового стажу за Списком №2. Відзиву на позовну заяву не надав. Відтак в цій частині поведінка відповідача не може бути визнана мотивованою та такою, що відповідає критеріям, наведеним у п.3 ч.2 ст. 2 КАС України (обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, приписи законодавства, що діяло до набрання чинності Законом № 1058, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у спірні періоди, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 05 серпня 2020 року у справі № 127/9289/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Спірним у даній справі є також правомірність відмови відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням особою пенсійного віку.

До спірних правовідносин суд застосовує норми матеріального права з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20.

Так, 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148, що доповнив Закон № 1058 розділом XIV-1, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами ст. 12 Закону № 1788 право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14 пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213.

Згідно з п. 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058 з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058.

Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи пенсійного органу про те, що відповідно до ст. 5 Закону № 1058 дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Закон № 1788 був прийнятий раніше за Закон № 1058.

Велика Палата Верховного Суду також не погодилась з посиланням пенсійного органу на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, відповідно до якого положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку пенсійного органу, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788 відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788 всі інші положення, чого зроблено не було.

З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.05.2023 року № 06 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за норами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788, оскільки на час звернення за призначенням пенсії вона досягла 50-річного віку та набула необхідний страховий і пільговий стаж.

Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області обов`язку призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 15.05.2023 року (з дати звернення за призначенням пенсії) на підставі п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції, яка діяла до ухвалення Закону № 213, з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи:

- з 23.09.1994 року по 01.12.1994 року учнем машиніста (кочегара) котельних установок на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»;

- з 18.02.1998 року по 04.07.1999 року машиністом підйому на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»;

- з 12.02.2019 року по 17.02.2019 року, з 01.03.2019 року по 12.03.2019 року, з 01.04.2019 року по 13.04.2019 року, з 05.02.2020 року по 03.03.2020 року, з 30.03.2020 року по 30.03.2020 року машиністом підйомної машини ТОВ «Шахтобудівельна компанія»;

- з 21.10.2020 року по 31.03.2023 року, з 01.04.2023 року по 15.05.2023 року (дата заяви про призначення пенсії) машиністом підйомної машини в порядку переведення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Застосовуючи цей спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що судовий захист має бути ефективним, зокрема виключати повторне звернення до суду, а також враховує положення ч. 2 ст. 9 КАС України.

Крім того, саме такий спосіб захисту порушеного права застосований Верховним Судом за наслідками розгляду зразкової справи. Повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними, оскільки не передбачають кількох правомірних варіантів поведінки відповідача та містять безальтернативний обов`язок діяти у певний спосіб при досягненні встановлених законом умов.

Зважаючи на наведене позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі судовий збір у розмірі 1073,60 грн. повинен бути стягнутий за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.05.2023 року № 06 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, місцезнаходження: Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 15.05.2023 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи:

- з 23.09.1994 року по 01.12.1994 року учнем машиніста (кочегара) котельних установок на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»;

- з 18.02.1998 року по 04.07.1999 року машиністом підйому на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»;

- з 12.02.2019 року по 17.02.2019 року, з 01.03.2019 року по 12.03.2019 року, з 01.04.2019 року по 13.04.2019 року, з 05.02.2020 року по 03.03.2020 року, з 30.03.2020 року по 30.03.2020 року машиністом підйомної машини ТОВ «Шахтобудівельна компанія»;

- з 21.10.2020 року по 31.03.2023 року, з 01.04.2023 року по 15.05.2023 року (дата заяви про призначення пенсії) машиністом підйомної машини в порядку переведення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, місцезнаходження: Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 21 серпня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Бєломєстнов О.Ю.