Справа № 120/2740/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 серпня 2023 р. Справа № 120/2740/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробойової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Корчаки Олени Сергіївни, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Корчака Олени Сергіївни (далі - начальник управління, відповідач), в якому позивач просить :

- визнати протиправними дії щодо виплати пенсії з 01.12.2022 р., 01.01.2023 р., 01.02.2023 р., 01.03.2023 р. обмеженням розміру;

- зобов`язати виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром , та виплатити різницю між нарахованим та виплаченим розміром з 01.12.2022 р. по теперешній час , без обмеження максимальним розімром;

- стягнути 10 000 грн. моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії .

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.12.2022, розмір якої з надбавками склав 26565,04 грн. При цьому, виплату цієї пенсії з січня по березень 2023 р., відповідач обмежив максимальним розміром, який становив 20930грн., із чим не погоджується позивач, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 24. 03.2023 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

12.04.2023 р. ухвалою суду запропоновано позивачеві висловити письмову позицію стосовно заміни неналженого відповідача.

Ухвалою від 27.04.2023 р. продовжено позивачеві строк подання позиції стосовно заміни сторони у справі.

27.04.2023 р. рішенням суду залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та розпочато розгляд справи спочатку.

04.05.2023 до суду надійшов відзив відповідача, за змістом якого проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Вказує на те, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668) (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-ІІІ), розмір пенсії позивача виплачується з 01.12.2022 з обмеженням максимального розміру та становить 20930 грн. При цьому, зазначені положення Закону №3668 не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Відтак, на думку відповідача, правових підстав для виплати позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром не має.

Ухвалою від 13.06.2023 р. зупинено провадження у справі.

21.08.2023 р. ухвалами суду поновлено провадження у справі та позов в частині позовних вимог про визнання протиправними дії щодо виплати пенсії з 01.12.2022 р., 01.01.2023 р., 01.02.2023 р., 01.03.2023 р. із обмеженням розміру та зобов`язання виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром , і виплатити різницю між нарахованим та виплаченим розміром з 01.12.2022 р. по теперешній час, без обмеження максимальним розімром - залишено без розгляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані сторонами докази суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує з 14.12.2010 пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).

З 01.12.2022 р. позивачу здійснено перерахунок пенсії, розмір якої з надбавками становив - 26565,04 грн. Проте, пенсійна виплата з того часу була обмежена максимальним розміром у сумі 20930 грн., про що свідчить рішення від 24.11.2022 р.

Не погоджуючись із позицією пенсійного органу , позивач звернувся до суду із цим позовом.

Як зазначалось вище, частина позовних вимог залишена відповідним судовим рішенням без розгляду, відтак, досліджується вимога про стягнення моральної шкоди, оцін..чи яку суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.03.2023 у справі №280/1530/20 у подібних правовіносинах, зазначено, що поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку згідно із загальними підходами до відшкодування моральної шкоди, що відповідатиме правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року в справі №750/6330/17.

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів, а суд не встановив, що негативні емоції позивача досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою. Відповідних доказів позивач не надав.

Відтак, оскільки позивачем не доведено і не надано відповідних доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також не наведено належних мотивувань, з яких він виходив при визначенні розміру цієї шкоди, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, яка не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволенні позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

Відповідач 1: Начальник Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області Корчака Олена Сергіївна (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця).

Відповідач 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повний текст судового рішення сформовано: 21.08.23 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна