Справа № 480/6055/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 р.Справа № 480/6055/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2022, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 25.10.22 року по справі № 480/6055/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту ГУ Нацполіції в Сумській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 31.08.2022 № 429 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Сумського РУН» в частині застосування до старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Сумського РУН майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 01.09.2022 № 323 о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді до старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Сумського РУП ГУНП в Сумській області з 02.09.2022;

- стягнути (зобов`язати нарахувати та виплатити) з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 534,72 грн. за кожен день прогулу з 02.09.2022 по день ухвалення рішення.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн.

В обґрунтування позову послалася на незаконність оскаржуваних наказів про застосування до неї дисциплінарних стягнень, а також про звільнення зі служби в поліції, як таких, що ухвалені з порушенням Дисциплінарного статуту, порядку проведення службового розслідування в частині забезпечення реалізації права на захист та порядку притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, за наслідками однобокого та упередженого дисциплінарного провадження, що зумовлює скасування наказів ГУ Нацполіції в Сумській області № 429 та № 323 з одночасним поновленням позивача на займаній раніше посаді.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 520/6055/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 31.08.2022 № 429 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Сумського РУН» в частині застосування до старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Сумського РУП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 01.09.2022 № 323 о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Сумського РУП ГУНП в Сумській області з 02.09.2022.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23,м. Суми, 40030, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2022р. по день ухвалення рішення - 25.10.2022р. у сумі - 28874 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 88 коп.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23,м. Суми, 40030, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень) 00 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 480/6055/22 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про порушення позивачем вимог пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, підпункту 3.3 пункту 3 наказу ГУНП від 02.02.2021 № 198, підпункту 2.6 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області від 12.04.2022 № 199, що виразилось у перебуванні її 13.08.2022 на робочому місці в кабінеті № 221 під час проведення слідчих дій (допит), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим вчинила дисциплінарний проступок.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що вказані обставини виявлені перевіркою Сумського управління ДВБ НПУ слідчого відділу Сумського РУП та зафіксовані за допомогою газоаналізатора Drager Аlcotest 6820 зав. № АRLJ-0596 (після проведення тесту показник вмісту алкоголю у видихуваному повітрі склав 0,49 проміле (тест № 203), при повторному тестуванні результат склав 0,48 проміле (тест № 204), актом про перебування на службі (роботі) стані (з ознаками) алкогольного сп`яніння від 13.08.2022, який засвідчено підписами працівників УГІ ГУНП, СУ ДВБ НПУ та начальника Сумського РУП (реєстраційний номер № 501/15-2022 від 13.08.2022) у присутності начальника Сумського РУП Лебідя К.Л., начальника УГІ та працівників Сумського управління ДВБ НПУ.

13.08.2022 з приводу вказаної події опитана ОСОБА_1 пояснила, що вона вийшла роботу, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій, перебувала у цивільному одязі, оскільки не встигла переодягнутися. На запитання: «Коли останній раз Ви вживали спиртні напої?», відповіла: «12.08.2022, 100 г вина, а 13.08.2022 внаслідок проблем зі спиною - ліки, які містили спирт».

Від проходження в Сумському обласному наркологічному диспансері медичного огляду для встановлення факту вживання алкогольних напоїв, здачі аналізів для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, яке б могло підтвердити чи спростувати факт алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовилася, посилаючись на свої конституційні права.

З метою забезпечення права ОСОБА_1 на захист, 25.08.2022 їй запропоновано надати письмові пояснення, відповідно до яких позивач повідомила, що підтримує надані нею 13.08.2022 пояснення та додала, що 13.08.2022 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння не перебувала, спиртні напої цього дня не вживала, на поставлені додаткові запитання надавати відповідь відмовилась згідно зі статтею 63 Конституції України.

Під час службового розслідування було встановлено, що перебуваючи на посаді слідчого управління ГУНП, у період з січня 2020 року по липень 2022 року, ОСОБА_1 неодноразово наголошувалось на необхідності умовного виконання вимог наказу ГУНП від 12.04.2022 № 199 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими в умовах воєнного стану», неприпустимості вживання спиртних напоїв на службі, попереджено, що при встановлені таких фактів буде прийматись рішення про дисциплінарні стягнення аж до звільнення зі служби в Національній поліції України, що підтверджується копіями протоколів оперативних нарад при заступникові начальника СУ ГУНП № 69 від 28.05.2022, № 110 від 23.06.2022 з особистими підписами ОСОБА_1 про ознайомлення.

Також, ОСОБА_1 під підпис була ознайомлена з наказом НПУ від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та тримання законності в діяльності поліції», підпунктом 2 пункту 1 якого визначено, що за фактами перебування на службі в стані сп`яніння за результатами службових розслідувань застосовується найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції.

Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією враховано зміст пунктів 41, 55, 56 рішення Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 19.05.2022 № 480/4079/18.

На виконання приписів частини 1 статті 19 Дисциплінарного статуту НПУ у висновку службового розслідування зазначено про встановлені порушення службової дисципліни, які підтверджуються відповідними письмовими доказами, зібраними в рамках проведення службового розслідування та долученими до матеріалів справи.

З посиланням на пункт 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, відповідач наголошував, що під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Враховуючи порушення ОСОБА_1 своїми діями вимог пункт 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 11.2016 № 1179, підпункту 3.3 пункту 3 наказу ГУНП від 02.02.2021 № 198, пункту 2.6 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області від 12.04.2022 № 199, що виразилися у перебуванні 13.08.2022 на службі в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинила дисциплінарний проступок, а тому були наявні підстави для видання наказу ГУНП в Сумській області від 31.08.2022 № 429 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

При цьому, зазначений наказ було видано уповноваженою особою у передбаченому законом порядку, з урахуванням результатів службового слідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений Дисциплінарним статутом НПУ і обраний вид дисциплінарного стягнення відповідає вимогам Дисциплінарного статуту НПУ та тяжкості вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.

Вважає, що під час ухвалення рішення по справі судом не враховано вимоги пункту 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі Порядок № 893), відповідно до яких підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Підставою призначення службового розслідування відносно позивача слугував відповідний лист Сумського управління ДВБ Національної поліції України, який відповідає переліку, визначеному Порядком № 893.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано також вимоги нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, а саме, що ані Дисциплінарним Статутом Національної поліції України, ані Порядком № 893 не передбачено обов`язку дисциплінарної комісії ознайомлювати поліцейського з наказом про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії.

Водночас, судом безпідставно застосовано при вирішенні спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17, ухвалений за інших фактичних обставин та правового регулювання, зокрема Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230 та Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ. В той час, як у справі, що розглядалася, застосовуються вимоги Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, та Порядок № 893. Отже, дані справи не є подібними.

Окрім того, судом було помилково надано оцінку виписці з медичної картки, яка не містить ідентифікуючих даних, не завірена належним чином установою, в якій створено цей документ, а тому не зрозуміло з чого суд виходив, що дана виписка належить ОСОБА_1 , та що це є виписка з медичної картки вказаної особи. За таких обставин, вказаний доказ не відповідає вимогам передбачених статтями 73, 74, 75, 76 КАС України, та не є належним доказом, який містить інформацію щодо предмета доказування.

Натомість, при ухваленні рішення суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність беззаперечного доказу перебування позивача 13.08.2022 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, оскільки матеріали службового розслідування містять належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, а саме: результат тестування позивача за допомогою пристрою Prager Alcotest 6820 зав. № ARLJ-0596, вміст алкоголю у видихуваному повітрі 0.48 проміле та Акт про перебування на службі (роботі) в стані (з ознаками) алкогольного сп`яніння від 13.08.2022.

Твердження суду першої інстанції про те, що результат тестування позивача за допомогою пристрою Prager Alcotest 6820 зав. ARLJ-0596 вміст алкоголю у видихуваному повітрі 0.48 проміле, викликаний медичним препаратом «Барбовал», який приймає позивач, є помилковим припущенням, яке не підтверджене належними та допустимими доказами. При цьому, залишено поза увагою, що під час надання пояснень 13.08.2022 в межах службового розслідування на запитання про назву вжитих ліків та часу їх прийняття, рецепту лікаря ОСОБА_1 відповіді не надала.

Посилання суду першої інстанції на ненадання відповідачем матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які на переконання суду і є належним підтвердженням перебування позивача на робочому місці в нетверезому стані, вважає хибними, оскільки відповідно до частини 1 статті 15 КУпАП поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами, а тому були відсутні правові підстави для складення 13.08.2022 відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за статтею 179 КУпАП.

Також не вбачає підстав для задоволення вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. Судом не враховано, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (адвокат не приймав участі в судових засіданнях), матеріали справи не містять Акту виконаних робіт, наданих послуг, відповіді на відзив, та доказів направлення адвокатських запитів, розмір витрат не відповідає вимогам розумності і співмірності, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесені витрати.

В надісланому до суду письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача повідомив, що позивач не згодна з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим та таким, що скасуванню не підлягає.

Стверджує, що апеляційна скарга відповідача не відповідає вимогам процесуального закону, не містить відомостей щодо конкретних порушень судом норм матеріального чи процесуального права, не дослідження будь-яких обставин справи чи інших порушень, і в той же час вона ґрунтується просто на незгоді відповідача з рішенням суду, що не є підставою для апеляційного оскарження судового рішення.

Не заперечуючи проти того, що нормативно-правове регулювання правовідносин в даному випадку та у справі, що розглядалася Верховним Судом у справі № 818/1274/17, є різним, саме в частині порядку проведення службових розслідувань, зазначає, що хоча Інструкцію про порядок службових розслідувань в органах внутрішніх справ України і замінив відповідний порядок, що затверджений Наказом № 893, норми щодо права поліцейських на захист, а також сутності такого права ідентичні, що в Інструкції, що в Порядку.

При цьому, сутність такого обов`язку відповідача, як ознайомлення поліцейського з наказом про призначення службового розслідування та підставами такого розслідування, витікає із системного аналізу норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

З посиланням на статтю 18 Дисциплінарного статуту та пункт 2 розділу IV Порядку № 893 стверджує, що реалізація наданих прав поліцейським можлива лише за умови його обізнаності з самим фактом призначення та з підставами проведення розслідування.

Наполягає, що суд при ухваленні рішення досліджував кожен доказ окремо, та у їх сукупності, зважаючи на що дійшов вірного висновку про допустимість та належність такого доказу, як виписки з медичної карти позивача, яка не є єдиним доказом призначення позивачу відповідних лікарських препаратів та їх приймання.

Так, факт наявності у позивача відповідних неврологічних захворювань та прийняття медичного препарату «Барбовал», окрім згаданої виписки, підтверджується направленням в маніпуляційний кабінет, поясненнями позивача та висновком службового розслідування, які досліджувалися судом, про що і зазначено в судовому рішенні, що оскаржується відповідачем.

Таким чином, відсутність певних реквізитів на одному із документів, не може слугувати підтвердженням факту відсутності у позивача неврологічних захворювань, призначення їй лікарем відповідних препаратів та їх вживання.

Щодо доводів відповідача про невірний висновок суду щодо відсутності достатніх доказів перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння зазначає, що Акт про перебування на службі в стані сп`яніння від 13.08.2022 не є належним підтвердженням факту перебування позивача на робочому місці (службі) в стані сп`яніння, оскільки з результатами тестування за допомогою спеціального засобу позивач була не згодна, пояснила, що алкоголь не вживала, а відповідний показник може бути викликаний вживанням медичних препаратів.

При цьому, пояснила представнику ДВБ, що не заперечує проти проведення відповідного медичного огляду на стан сп`яніння, але лише в спеціальному закладі, якому таке право надано Управлінням охорони здоров`я Сумської обласної адміністрації.

На зазначені пояснення співробітники УГІ та управління ДВБ повідомили, що це означає, що позивач відмовляється від проведення огляду, про що склали відповідний акт.

Таким чином, службовими особами УГІ та Управління ДВБ одночасно проігноровано пояснення позивача стосовно можливого впливу на результат тестування з використанням пристрою Drager Alcotest медичного препарату, який позивач приймає за призначенням лікаря та незгоду позивача з результатами тестування на стан сп`яніння та передчасно складено відповідний Акт, з яким позивач так само не погодилася.

Оскільки окремого порядку проведення огляду поліцейських на стан сп`яніння під час перебування на службі не існує, необхідно керуватися положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.

Пунктом 7 Розділу І відповідної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

При цьому, варто зазначити, що фраза «проте від даної пропозиції ОСОБА_1 , посилаючись на свої конституційні права, відмовилася», на яку посилається відповідач та яка зазначена у Акті, є заготовленою наперед надрукована в самому Акті, що свідчить про заздалегідь визначену позицію співробітників УГІ та ДВБ щодо відмови позивача від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, тоді як позивач насправді не відмовлялася від такого огляду.

Зважаючи на викладене вище та беручи до уваги незгоду позивача із результатами тестування за допомогою спеціального засобу, порушення співробітниками УГІ та ДВБ порядку проведення огляду на стан сп`яніння, на що позивач сама наголошувала, передчасне та необ`єктивне складення відповідного Акту, наполягає на правильності висновку суду першої інстанції про відсутність належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт перебування позивача 13.08.2022 на робочому місці в стані сп`яніння.

Щодо доводів відповідача про наявність підстав для проведення службових розслідувань зауважує, що останнє відбулося внаслідок направлення раптової перевірки Сумського РУП ГУНП в Сумській області співробітниками Сумського управління ДВБ НП України.

При цьому проведення раптової перевірки не передбачено ані Законом України «Про Національну поліцію», ані Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, і тим більше не може бути передбачено серед завдань та повноважень управління ДВБ, оскільки відповідно до розділу ІІІ Положення «Про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України», затвердженого наказом Національної поліції України» від 09.11.2015 № 83, в редакції наказу НП України від 31.07.2019 № 765, ДВБ може лише здійснювати перевірки за фактами вчинення поліцейськими дисциплінарних проступків.

Однак, питання контролю за дотриманням службової дисципліни поліцейськими віднесено до компетенції керівника, відповідно до статі 3 Дисциплінарного статуту.

Отже, здійснення співробітниками Сумського управління ДВБ НП України раптової перевірки дотримання поліцейськими Сумського РУП ГУНП в Сумській області службової дисципліни є виходом за межі повноважень, та одночасно порушенням частини 2 статті 19 Конституції України, згідно з якою, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, звертає увагу колегії суддів на те, що відповідно до ст. 29 Дисциплінарного статуту НП України, дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

В той же час, наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани № 422 від 19.08.2022, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 по справі № 480/6239/22 визнано протиправним та скасовано. Рішення суду набрало законної сили 16.05.2023.

Загалом же, інші доводи відповідача ґрунтуються лише на незгоді з висновками суду щодо встановлених обставин, а тому не є такими, що заслуговують на увагу, оскільки посилання на висновок суду, з яким не згодна сторона має супроводжуватися вказівкою на норму матеріального права, яку на думку сторони суд застосував неправильно, або норму процесуального права, порушену судом.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2022 ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи відділу Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Наказом начальника ГУНП в Сумській області від 31.08.2022 №429 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Сумською РУП», зокрема, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Начальника ГУНП в Сумській області від 01.09.2022 №323 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підставою ухвалення зазначених наказів, слугували висновки відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягає у невиконанні вимог п.п. 1, 2, 4, 6 та 14 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1. 2 п. 1 ст.18 Закону № 580-VIII, п. 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.112016 № 1179, підпункту 3.3. п. 3 наказу ГУНП від 02.02.2021 №198, підпункту 2.6 п. 2 наказу ГУНП від 12.04.2022 №199 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни в структурних підрозділах ГУНП в Сумській області в умовах воєнного стану», оскільки встановлено, що позивач перебувала на службі в стані алкогольного сп`яніння, а також допустила дії та поведінку, яка зашкодила репутації та авторитету поліції, що виразилась у відмові від проходження в медичному закладі огляду, що могло б підтвердити чи спростувати факт алкогольного сп`яніння.

Вважаючи зазначені накази про застосування до неї дисциплінарних стягнень, а також про звільнення зі служби в поліції незаконними, такими, що ухвалені з порушенням порядку проведення службового розслідування та порядку притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, а дисциплінарне провадження однобоким та упередженим, позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправними та скасування Наказу №429 та Наказу № 323 о/с з одночасним поновленням позивача на займаній раніше посаді.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з позицією позивача стосовно того, що в даному випадку мало місце саме проведення раптової перевірки. При цьому, її було здійснено не уповноваженими службовими особами, а саме співробітниками Сумського управління ДВБ НП України, які мають право здійснювати перевірки за фактом вчинення поліцейськими дисциплінарних проступків, а не за дотриманням поліцейськими НП України службової дисципліни.

Зазначаючи, що проведення раптової перевірки не передбачено ані Законом України «Про Національну поліцію», ані Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, та не передбачено серед завдань та повноважень управління ДВБ, суд вважав правомірним та обґрунтованим твердження позивача відносно того, що сама підстава проведення службового розслідування не відповідає тому переліку підстав, які визначені Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

З посиланням на системний аналіз положень Дисциплінарного статуту, а також Порядку проведення службового розслідування у Національній поліції України суд дійшов висновку, що реалізація наданих прав поліцейським можлива лише за умови його обізнаності з самим фактом призначення та з підставами проведення розслідування.

А відтак, неознайомлення позивача із наказом № 462 від 13.08.2022 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», а також із підставами проведення службового розслідування, про що свідчить відсутність підпису позивача на копії зазначеного наказу) із відміткою про ознайомлення, є порушенням порядку проведення службового розслідування, що прямо впливає на забезпечення можливості особи, стосовно якої проводиться розслідування, ефективно реалізувати надані їй права.

З посиланням на висновок Верховного Суду у постанові по справі № 818/1274/17 від 28.02.2020, суд зазначив, що не надання поліцейському, стосовно якого проводиться службове розслідування, наказу про призначення такого розслідування із зазначенням підстав його проведення є порушенням порядку проведення службового розслідування.

Також, за висновком суду п.п. 1, 2, 4 та 6 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також п.п. 1,2 п. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII містять загальні формулювання щодо обов`язків поліцейського, такі як: дотримання законів та інших нормативно-правових актів, бути вірним Присязі поліцейського та інше. При цьому, п. 14 вказаної статті Дисциплінарного статуту містить конкретне положення щодо заборони поліцейському під час несення служби бути в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

На переконання суду, інкримінування позивачу вчинення порушень вказаних пунктів дисциплінарного статуту, які не розкривають суті правопорушення і в той же час ставлення в вину порушення пункту, який прямо, на думку відповідача, розкриває суть порушення позивача, є недопустимим з огляду на принцип правової визначеності та індивідуальний характер дисциплінарної відповідальності.

Щодо тверджень про перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, суд, пославшись на заперечення позивача, надані 13.08.2022 під час проведення службового розслідування у письмових поясненнях, та в подальшому у позовній заяві, відмову від проходження медичного огляду в Сумському обласному наркологічному диспансері для встановлення факту вживання алкогольних напоїв, здачі аналізів для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, що зафіксовано актом про перебування на службі (роботі) в стані (з ознаками) алкогольного сп`яніння від 13.08.2022, який засвідчено підписами працівників УГІ ГУНП, СУ ДВБ НПУ та начальника Сумського РУП (реєстраційний номер № 501/15-2022 від 13.08.2022), дійшов висновку про фактичну відсутність беззаперечного доказу перебування позивача 13.08.2022 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, судом зазначено, що дані твердження відповідача фактично є лише суб`єктивним припущенням щодо фактичного стану позивача у той час.

Відповідачем проігноровано пояснення позивача про те, що спиртних напоїв у той день вона не вживала, а результати тестування ОСОБА_1 за допомогою пристрою Prager Alcotest 6820 зав. № ARLJ-0596, а саме вміст алкоголю у видихуваному повітрі 0.48 проміле, викликані медичними препаратами, які приймає позивач, та не досліджено їх можливий вплив на результати тестування на стан сп`яніння, а також не вказано на неможливість впливу такого препарату на результат тестування у висновку за результатами службового розслідування відносно позивача.

З вказівкою на ст.179 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за перебування на роботі в нетверезому стані, абзац 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, відповідно до якої протоколи про правопорушення за ст. 179 КУпАП мають право складати органи Національної поліції, суд зазначив, що у випадку виявлення вказаного правопорушення працівники поліції мали право скласти адміністративний протокол за перебування на роботі в нетверезому стані, направити його на розгляд уповноваженому органу та за наслідками розгляду адміністративного матеріалу встановити обставини, які б більше не підлягали доведенню в адміністративному процесі.

Таким чином, на переконання суду належним підтвердженням перебування позивача на робочому місці в нетверезому стані могли бути саме адміністративні матеріали, однак відповідач таких матеріалів не складав, а позивача до адміністративної відповідальності не притягнуто, що додатково вказує на недоведеність наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спірні накази, а саме - Наказ № 429 від 31.08.2022 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Сумського РУП» в частині застосування до старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Сумського РУП майора міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, а також - Наказ №323 о/с від 01.09.2022 «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби в поліції, є протиправними і підлягають скасуванню.

Оскільки судом визнано протиправними та скасовано накази про звільнення ОСОБА_1 , судом зроблено висновок про поновлення позивача на службі на попередній посаді з наступного дня після звільнення - тобто з 02.09.2022, зі стягненням з відповідача суми заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2022 по 25.10.2022р (54 дні) у розмірі 28874.88 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національній поліції України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ (далі Дисциплінарний статут).

Положеннями частини 1 статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

На виконання положень пунктів 1-2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення службової дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

У справі, що розглядається, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції внаслідок вчинення нею дисциплінарного проступку, який полягав у перебуванні на робочому місці у нетверезому стані.

Нормами частин 1 та 2 статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Отже, дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Положеннями частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 6 та 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Таким чином, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.

Тобто поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02 червня 2021 року, від 22 вересня 2022 року та від 25 листопада 2022 року у справах № 815/2705/16, № 420/4977/20 та № 600/1167/22-а відповідно.

Положеннями статті 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Як передбачено частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина 5 статті 13 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частинами 3 та 4 статті 20 Дисциплінарного статуту керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських. Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.09.2018 року, справа №824/227/17-а (адміністративне провадження № К/9901/27834/18) зазначив "... п.60. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень."

Отже, обрання виду стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, однак така дискреція має бути обґрунтованою.

Так, в силу положень частини 2 статті 2 КАС України такий розсуд має бути заснованим на юридичних фактах, які відповідають таким критеріям доказування, як належність, допустимість, достовірність та достатність.

Слід приділити увагу тому, що законодавець окремо виділив такі порушення трудової дисципліни, як перебування поліцейського під час несення служби у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, про що зокрема йдеться в Дисциплінарному статуті.

Приписами частин 2-4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з вимогами частині 1 та 2 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (частина 5 статті 26 Дисциплінарного статуту).

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 893).

За приписами пункту 2 Розділу VІ Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення (пункт 1 Розділу VІІ Порядку № 893).

Колегією суддів встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції слугував висновок від 27.08.2022, складений за наслідками проведення службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем службової дисципліни.

Згідно з цим висновком дисциплінарною комісією встановлено вчинення позивачем порушення службової дисципліни, що виразилося у невиконанні вимог пункти 1, 2, 4, 6 та 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, підпункту 3.3 пункту 3 наказу ГУНП від 02.02.2021 № 198, підпункту 2.6 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області від 12.04.2022 № 199 та прийнято рішення про застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до змісту Присяги поліцейського, текст якої наведено у статті 64 Закону № 580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліцію, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Наказом Міністерства внутрішніх справи від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 2576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

В силу абзацу 7 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Варто зауважити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

З огляду на вищенаведені норми права слід дійти висновку, що перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння, має ознаки дисциплінарного проступку та безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на такі ознаки є підставою для призначення службового розслідування.

Колегія суддів зауважує, що обставини, які слугували підставою для ініціювання службового розслідування зафіксовані 13.08.2022 безпосередньо працівниками УГІ ГУНП спільно з Сумським управлінням ДВБ НП України, тобто посадовими особами поліції. При цьому, на підтвердження таких даних було складено відповідний акт про перебування на службі (роботі) в стані (з ознаками) алкогольного сп`яніння від 13.08.2022 , який засвідчено підписами працівників УГІ ГУНП, СУ ДВБ НПУ та начальника Сумського РУП (реєстраційний номер № 501/15-2022 від 13.08.2022, та результати тестування ОСОБА_1 за допомогою пристрою Prager Alcotest 6820 зав. № ARLJ-0596, а саме вміст алкоголю у видихуваному повітрі 0.48 проміле.

А відтак, посилання суду першої інстанції на те, що сама підстава проведення службового розслідування не відповідає тому переліку підстав, які визначені Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України є помилковим.

Враховуючи вищенаведене, виявлення 13.08.2022 працівниками УГІ ГУНП спільно з Сумським управлінням ДВБ Національної поліції України під час здійснення перевірки Сумського РУП певних недоліків, які можуть свідчити про порушення службової дисципліни окремими працівниками вказаного управління поліції, зокрема перебування старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи майора поліції ОСОБА_1 на робочому місці у кабінеті № 221, під час проведення слідчих дій (допит), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у розумінні статті 14 Дисциплінарного статуту та Порядку № 893 є підставою для призначення службового розслідування.

Наводячи норми Положення "Про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України», затвердженого наказом Національної поліції України» від 09.11.2015 № 83, в редакції наказу НП України від 31.07.2019 №765 (далі Положення № 83), щодо основних завдань ДВБ, суд першої інстанції вважає, що відсутність серед останніх формулювання «здійснення нагляду за дотриманням поліцейськими НП України службової дисципліни» за наявності права здійснювати перевірки за фактом вчинення поліцейськими дисциплінарних проступків, унеможливлює виявлення в діяльності поліцейських порушень службової дисципліни, у тому числі шляхом проведення різних заходів, таких як раптові перевірки, та відповідно призводить до неправомірності таких дій.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки по-перше, перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння заборонено та має ознаки дисциплінарного проступку, та відповідно і є порушенням службової дисципліни; по-друге, прямо підпадає під визначення безпосереднього виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції у розумінні пункту 1 розділу ІІ Порядку № 893.

На переконання колегії суддів, у спірних відносинах не має значення ані вид перевірки ані підпорядкування працівників поліції, які виявили такі обставини, як перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння.

А відтак, призначення за зазначеним фактом службового розслідування на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області № 462 від 13.08.2022 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» у формі письмового провадження є таким, що відповідає, як встановленим фактичними обставинам так і приписам Дисциплінарного статуту та Порядку № 893.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування (не ознайомлення позивача із наказом № 462 від 13.08.2022 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», а також із підставами проведення службовою розслідування) та отримання пояснень, що прямо впливає на забезпечення можливості особи, стосовно якої проводиться розслідування, ефективно реалізувати надані їй права, з якими погодився суд першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач наполягала, що у спірних відносинах була фактично позбавлена права реалізувати своє право на захист, оскільки була не обізнана щодо факту та підстав призначення службового розслідування; ані керівник, ані члени дисциплінарної комісії не ознайомлювали не ознайомлювали її з наказом № 462 від 13.08.2022 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», про що свідчить відсутність підпису позивача па копії зазначеного наказу із відміткою про ознайомлення.

Відповідно до частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

Аналогічні права поліцейського відображені в пункті 2 розділу IV Порядку № 893.

За приписами пункту 2 розділу IV Порядку № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи: ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Як встановлено судом апеляційної інстанції службове розслідування було призначено на підставі наказу № 462 від 13.08.2022 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» у формі письмового провадження.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано позивачем у справі, що за фактом події, яка сталася 13.08.2022 (перебування на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння), ОСОБА_1 особисто двічі надавала письмові пояснення, а саме, 13.08.2022 та 25.08.2022.

Так, відповідно до пояснень, наданих 13.08.2022, позивач особисто зазначила, що 13.08.2022 (в суботу) вийшла на роботу, оскільки їй потрібно було провести слідчі дії; була без форменого одягу, спиртні напої не вживала, лише ліки, які містять спирт, назву яких не вказала. Також написала, що 12.08.2022 вжила 100 г вина. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння в наркологічному диспансері шляхом здавання біоматеріалів відмовилася з особистих причин.

25.08.2022 позивачу також було запропоновано надати письмове пояснення, відповідно до яких позивач повідомила, що підтримує надані нею 13.08.2022 пояснення та додала, що 13.08.2022 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння не перебувала, спиртні напої цього дня не вживала, на поставлені додаткові запитання надавати відповідь відмовилась посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Зі змісту пояснень вбачається, що запитання, які були поставлені позивачу, відбираються в рамках службового розслідування, призначеного наказом ГУНП № 462 від 13.08.2022 з приводу події, яка сталася 13.08.2022, зокрема, перебування ОСОБА_1 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, що власне вона заперечувала.

Особисто ОСОБА_1 зазначила, з моїх слів надруковано вірно, мною прочитано та поставила свій підпис.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, твердження позивача та її представника про необізнаність щодо факту та підстав призначення службового розслідування є такими, що спростовуються дослідженими матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, відсутність на копії наказу № 462 від 13.08.2022 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» підпису позивача та копії із відміткою про ознайомлення не є обставиною, яка свідчить про порушення прав позивача, передбачених частиною 2 статті 18 Дисциплінарного статуту та пунктом 2 розділу IV Порядку № 893.

Позивач не була позбавлена можливості надати відповідні пояснення, документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються, однак більшого ніж зазначила в поясненнях від 13.08.2022 з посиланням на ст.63 Конституції України не надала.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про безпідставне застосування судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17, оскільки спірні правовідносини у вказаній справі не є подібними, мали місце за інших обставин та правового регулювання, зокрема Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230 та Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ. В той час, як у справі, що розглядалася, застосовуються вимоги Дисциплінарного Статуту Національної поліції України та Порядку № 893.

Доводи апелянта про існування перешкод для надання ним пояснень не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються встановленими у справі обставинами. Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_1 не наводить в апеляційній скарзі які саме та в який спосіб чинились перешкоди у реалізації права на захист.

Колегія суддів зазначає, що реалізація прав поліцейського, якими він наділений під час службового розслідування, знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із його власною поведінкою, яка має відповідати критеріям сумлінності, добросовісності та доброчесності, демонстрації прагнення до відкритості, а також існуванням істотних, вагомих та суттєвих аргументів.

Колегія суддів зауважує, що твердження позивача про упереджене ставлення до нього членів дисциплінарної комісії ґрунтуються лише на припущеннях апелянта та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів зазначає, що перебування поліцейського в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці компрометує, як самого поліцейського так і дискредитує поліцію в цілому, а отже є неприпустимим.

Слід взяти до уваги, що Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебування на роботі в нетверезому стані (стаття 179 КУпАП).

За таких обставин, аналізуючи наведене вище, та враховуючи державну політику щодо неприпустимості вживання алкоголю на робочому місці або перебування в стані сп`яніння на робочому місці, слід прийти до висновку, що у разі перебування поліцейського в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці, керівник ГУНП має право звільнити такого поліцейського з органів поліції.

При цьому суд звертає увагу, що такі обставини мають бути доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Дослідженням матеріалів цієї справи встановлено, що з боку ГУНП порушень процедури проведення службового розслідування, які стали б підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів, допущено не було.

Службове розслідування проведене відповідно до вимог Дисциплінарного статуту та Порядку № 893. Позивачеві були гарантовані його права, в тому числі на захист.

Щодо факту перебування 13.08.2022 року ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці колегією суддів встановлено наступне.

У цій справі свою позицію позивач обґрунтовує насамперед запереченням таких обставин. Так, під час надання пояснень 13.08.2022 та 25.08.2022 та у позовній заяві зазначає про те, що спиртних напоїв у той день вона не вживала, щодо результатів тестування позивача за допомогою пристрою Prager Alcotest 6820 зав. № ARLJ-0596 позивач зазначила, що результат тестування, а саме вміст алкоголю у видихуваному повітрі 0.48 проміле, викликаний медичними препаратами, які приймає позивач.

На підтвердження даних обставин (щодо неврологічних захворювань) позивач надала виписки з медичної карти позивача, де зазначені скарги позивача на головні болі, поганий сон, головокружіння. Відповідно до зазначених вище виписок з медичної карти, позивачу призначений для лікування препарат «Барбовал», який в своєму складі містить спирти, про що вказано і у висновку службового розслідування. Позивач стверджує, що зазначений препарат вона приймає постійно, з періодичними перервами в декілька днів за рекомендацією лікаря.

При цьому про вказаний доказ в обґрунтування відсутності факту перебування позивача в нетверезому стані позивач заявила не в ході проведення службового розслідування, а в суді першої інстанції.

Відповідач на підтвердження перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, посилається на результат тестування позивача за допомогою пристрою Prager Alcotest 6820 зав. № ARLJ-0596, відповідно до якого 13.08.2022 о 11 год. 39 хв. вміст алкоголю у видихуваному повітрі дорівнював 0.48 проміле та акт про перебування на службі (роботі) в стані (з ознаками) алкогольного сп`яніння від 13.08.2022, який засвідчено підписами працівників УГІ ГУНП, СУ ДВБ НПУ та начальника Сумського РУП (реєстраційний номер № 501/15-2022 від 13.08.2022).

Наявними в матеріалах справи копіями чеку тестування за допомогою газоаналізатора Drager Аlcotest 6820 зав. № АRLJ-0596 підтверджено, що 13.08.2022 о 11 год. 38 хв. після ведення тесту за адресою : АДРЕСА_2 , показник вмісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 склав 0,49 проміле (тест № 203), при повторному тестуванні результат склав 0,48 проміле (тест № 204).

Наведений доказ є належним та достатнім для того, щоб стверджувати про перебування позивача під час події 13.08.2022 в стані алкогольного сп`яніння, що спростовує повідомлені позивачем обставини в цій частині про зворотнє.

Позивач не заперечувала та не спростовувала проходження нею 13.08.2022 вказаного тестування.

Також, відповідно до вказаного акту старший слідчий Сумського РУП ОСОБА_1 13.08.2022 о 12 год.40 хв. в Сумському РУП кабінеті № 221 перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, нестійка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота та відмовилася проїхати до Сумського обласного наркологічного диспансера для проходження медичного огляду для встановлення факту вживання алкогольних напоїв та стану сп`яніння.

Колегія суддів зазначає, що загальновизнаними ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння може бути підтверджений зовнішніми ознаками, перелік яких наведений вище.

Колегія суддів враховує, що позивач у позові та відзиві на апеляційну скаргу продовжувала наполягати на тому, що не вживала спиртні напої та не перебувала на службі (роботі) в стані (з ознаками) алкогольного сп`яніння, а результати тестування зумовлені вжитими ліками. Однак, при цьому назву ліків не вказала під час надання пояснень ані 13.08.2022, ані 25.08.2022, що є сумнівним з точки зору об`єктивності встановлення обставин у справі.

Крім того, позивач відмовилася від проходження медичного огляду у медичному закладі для встановлення факту вживання алкогольних напоїв та стану сп`яніння і ця відмова зафіксована актом від 13.08.2022.

Колегією суддів взято до уваги, що ОСОБА_1 мала можливість пройти медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і спростувати позиції ГУНП, однак без жодних об`єктивних, розумних причин відмовилася від проходження такого огляду.

Колегія суддів не заперечує того факту, що ОСОБА_1 має або мала проблеми зі здоров`ям, симптоматика яких, подібна до симптоматики алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, підсумовуючи наведене вище, суд вважає, що ОСОБА_1 13.08.2022 року перебувала на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, що є безумовною підставою для її звільнення з органів поліції.

Також, окремо колегія суддів звертає увагу, що працівник поліції не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за статтею 179 КУпАП, оскільки відповідно до статті 15 КУпАП він несе відповідальність за Дисциплінарним статутом, а тому посилання суду першої інстанції на недоведеність наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку з огляду на не складання таких матеріалів відповідачем та не притягнення позивача до адміністративної відповідальності є хибним та неприйнятним.

Твердження суду першої інстанції про недопустимість інкримінування позивачу порушень пунктів Дисциплінарного статуту, які не розкривають суті правопорушення, і в той же час порушення пункту, який прямо, на думку відповідача, розкриває суть порушення позивача взагалі є незрозумілими, оскільки відповідачем чітко визначено склад правопорушення, як дисциплінарного проступку (пункти 1, 2, 4, 6 та 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту пункт 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, підпункт 3.3 пункту 3 наказу ГУНП від 02.02.2021 № 198, підпункт 2.6 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області від 12.04.2022 № 199), обставини вчинення дисциплінарного проступку (перебування 13.08.2022 на службі в стані алкогольного сп`яніння) та наведено відповідні норми, якими врегульовано притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення такого проступку.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що матеріалами службового розслідування не встановлено наявність в діях позивача дисциплінарного проступку та не доведено факту порушення ним Присяги та етичних норм поведінки, є помилковим, оскільки стан сп`яніння є відмінним від стану хвороби, адже наявність хвороби може лише підсилювати симптоми сп`яніння, а не спростовувати їх.

Варто зазначити, що зі змісту Присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції висновується, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 17.06.2021 у справі 804/6242/17, від 22.07.2020 року у справі № 804/8515/17, від 31.05.2023 у справі № 600/1542/22-а.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачеві, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин та правового врегулювання, апеляційний суд прийшов до висновку про правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, адже поведінка позивача як поліцейського суперечила загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції.

При цьому відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, і такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Відповідно до частини 2 статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки доводи позивача, покладені в основу позову, визнано судом апеляційної інстанції безпідставними, та не встановлено процедурних порушень із боку відповідача під час проведення службового розслідування та видання наказів від 31.08.2022 № 429 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Сумського РУН» в частині застосування до старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Сумського РУН майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та від 01.09.2022 № 323 о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, при прийнятті яких відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування спірних наказів.

З огляду на правомірність накладеного на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з займаної посади, у зв`язку із наявністю факту вчиненого ОСОБА_1 діяння, відсутні підстави для поновлення позивача на службі в органах Національної поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений у постановах 28 листопада 2019 року справа № 120/860/19а, від 04 грудня 2019 року № , справа № 824/355/17-а.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 480/6055/22 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 по справі № 480/6055/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 21.08.2023 року