Справа № 295/6239/23
Суддя: Збаражський А. М.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 295/6239/23
Провадження по справі №2-а/276/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Лісогурського Ярослава Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач через свого представника - адвоката Подоля А.В. з вказаним позовом 18.05.2023 року звернувся до Богунського районного суду м.Житомира.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, встановлено, що позовна заява не підсудна вказаному суду, у зв`язку з чим 25.05.2023 року Богунським районним судом м. Житомира постановлено ухвалу, згідно якої матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Лісогурського Ярослава Юрійовича, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення направлено за підсудністю до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області за зареєстрованим місцем проживання позивача.

25.06.2023 року матеріали вказаної адміністративної справи з Богунського районного суду м. Житомира надійшли за підсудністю до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області.

Відповідно до позову в зазначеній адміністративній справі представник позивача - адвокат Подоль А.В. просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Лісогурського Ярослава Юрійовича серії ЕАС №6941451 від 05.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. В позовній заяві представник позивача зазначає, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 05.05.2023 року о 15 год. 10 хв., в м. Житомирі, вулиця Миколи Сціборського, 8, він керував транспортним засобом, в якому на покажчиках поворотів нанесено покриття, що зменшує їх прозорість, чим порушив п. 31.4.7. ПДР - інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Зазначена постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Працівник поліції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки дійсним обставинам, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Сторона позивача вказує, що близько 14 години 00 хв. працівниками поліції було зупинено автомобіль Опель Омега реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому їхав ОСОБА_1 в якості пасажира. За кермом автомобіля перебувала дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка є власником вказаного транспортного засобу. Однак, не зважаючи на вказані обставини, працівниками поліції винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП. Будь-яких доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом працівниками поліції надано не було, як і не роз`яснено суті вчиненого адміністративного правопорушення, а саме, який пункт правил дорожнього руху було порушено. Оскаржена постанова на думку позивача є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на її безпідставність.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив. Відповідачу повідомлено про необхідність подати докази разом з поданням відзиву.

Відповідача - інспектор Управління патрульної поліції в Житомирській області старший лейтенант поліції Лісогурський Ярослав Юрійович після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справівідзиву та доказів на підтвердження заперечень проти позову до суду не надав.

Від відповідача - Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не є суттєвими для вирішення справи, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні. На обґрунтування заперечень зазначено, що згідно винесеної постанови водій транспортного засобу OPEL OMEGA з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , 05.05.2023 о 15 год. 10 хв., в місті Житомир, по вулиці Миколи Сціборського, 8, керував транспортним засобом, в якого на покажчиках поворотів нанесено покриття, що зменшує їх прозорість, чим порушив пункт 31.4.7 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 125 КУпАП, за що передбачена адміністративна відповідальність у вигляді попередження.При складанні постанови про накладення адміністративного стягнення в електронній формі інспектор допустив описку у пункті Правил дорожнього руху, який порушив позивач, невірно зазначивши п. 31.4.7 ПДР, замість правильного 31.4.3 ПДР. Відповідач вважає, що допущена інспектором описка, не може бути самостійною підставою для скасування постанови, посилаючись на постанову Верхового Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.07.2019 року по справі № 276/1186/16-а.Відповідно до п.31.4 ПДР України - Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:п.31.4.3 ПДР - Зовнішні світлові прилади:ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.Представник відповідача наголошує, що згідно долученого до відзиву відеозапису вбачається, що під час патрулювання поліцейські отримали інформацію, що водій транспортного засобу OPEL OMEGA з номерним знаком НОМЕР_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.Вирушивши на пошуки, на перехресті вулиці Перемоги та Миколи Сціборського що у місті Житомир, екіпаж патрульної поліції помітив даний транспортний засіб, через привідчинене вікно було видно, що за кермом перебуває особа чоловічої статі.Після того, як поліцейські подали звуковий та світловий спецсигнал, водій транспортного засобу OPEL OMEGA зупинився, поліцейський одразу вирушив до нього. Підходячи ближче поліцейський помітив, як особа чоловічої статі перелазить на заднє пасажирське сидіння, а на місце водія сідає особа жіночої статі. Цей момент зафіксовано на відео. Крім того, представник відповідача додатково звертає увагу суду на те, що повноваження представника позивача не підтверджені, адже до позовної заяви долучено ордер з правом представляти інтереси ОСОБА_1 лише у Богунському районному суді м. Житомира. За таких обставин повноваження представника не підтверджені, а позовна заява подана особою, яка не має права її підписувати. До відзиву долучено оптичний диск з відеозаписом, на який посилається представник відповідача у своєму запереченні проти позову.

Представник позивача 09.08.2023 року подав до суду відповідь на відзив, в якому вважає, що відповідачем не спростовано доводи позову, аргументи викладені у відзиві на позовну заяву не підтверджують правомірність рішення інспектора поліції. У відповіді на відзив вказується, що позивач Правил дорожнього руху не порушував, факт керування транспортним засобом заперечує, будь-яких доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом працівниками поліції надано не було, як і не роз`яснено суті вчиненого адміністративного правопорушення, а саме, який пункт Правил дорожнього руху було порушено. Крім того, представник позивача - адвокат Подоль А.В. долучив до відповіді на відзив ордер з правом представлення інтересів ОСОБА_1 у Володарсько-Волинському районному суді Житомирської області. Вказав, що позовна заява подавалася до Богунського районного суду м. Житомира представником позивача з додержанням вимог статей 159-161 КАС України на підставі відповідного ордеру. В зв`язку з тим, що справа направлена на розгляд до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, до відповіді на відзив долучив ордер, який підтверджує повноваження представника позивача представляти інтереси ОСОБА_1 у Володарсько-Волинському районному суді Житомирської області.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій та порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Згідно ч.3 ст.79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Так, згідно постанови від 05.05.2023 року серії ЕАС №6941451, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області Лісогурським Я.Ю., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, слідує, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, а саме за те, що водій транспортного засобу OPEL OMEGA з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , 05.05.2023 о 15 год. 10 хв., в місті Житомир, по вулиці Миколи Сціборського, 8, керував транспортним засобом, в якого на покажчиках поворотів нанесено покриття що зменшує їх прозорість, чим порушив пункт 31.4.7 Правил дорожнього руху. У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відео з портативного відеореєстратора Motorola VB400 475839.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що й було зроблено інспектором поліції. В пункті 7 спірної постанови в обгрунтування порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху наведено відео з портативного відеореєстратора Motorola VB400 475839. Вказане відео представником відповідача долучено до відзиву в якості доказу та надано до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши долучений відповідачем до матеріалів справи оптичний диск з відеозаписом, суд приходить до висновку, що з вказаного відео не вбачається факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, оскільки з відео неможливо встановити, що саме він керував автомобілем за обставин, зазначених в спірній постанові серії ЕАС №6941451 від 05.05.2023 року. На відео зафіксовано як поліцейський підходить до автомобіля OPEL OMEGA з номерним знаком НОМЕР_1 зі сторони дверцят водія, через скло яких проглядається силует особи на водійському місці. Після початку спілкування поліцейським через привідчинене бокове скло з вказаною особою на відео зафіксовано, що за кермом знаходиться особа жіночої статі, яка на запитання з приводу документів пред`явила поліцейському посвідчення водія, з якого він з`ясував, що на водійському місці знаходиться ОСОБА_2 - дружина позивача. Сам же позивач знаходився в автомобілі на задньому сидінні. На відеозаписі ОСОБА_2 та позивач стверджують, що автомобілем на момент зупинки керувала саме ОСОБА_2 , а не позивач. Суд критично оцінює наведені у відзиві на позовну заяву твердження, що з відеозапису є зрозумілим, що за кермом перебуває особа чоловічої статі, оскільки долученим до матеріалів справи відеозаписом вказана обставина не підтверджується.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, наявний в матеріалах справи відеозапис не підтверджує факт керування позивачем транспортним засобом за обставини, вказаних в постанові серії ЕАС №6941451 від 05.05.2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення.

Сам же по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а.

Так, факт вчинення позивачем вищевказаного правопорушення вказано лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕАС №6941451 від 05.05.2023 року. Долучене до постанови відео не доводить факту керування позивачем транспортним засобом. Інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, відповідачем до суду не подано.

У даному випадку для підтвердження порушень позивачем ПДР України відповідач відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, на якому зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом, фотокартки з відображенням позивача, на яких зафіксовано порушення, особисті пояснення позивача, пояснення свідків тощо.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи не здобуто.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху 05.05.2023 о 15 год. 10 хв. в місті Житомир по вулиці Миколи Сціборського 8, оскільки транспортним засобом він не керував, а доказів, які б свідчили про протилежне, працівниками поліції не надано.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, а прийняте посадовою особою оскаржуване рішення (постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч приписам КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Лісогурського Ярослава Юрійовича серії ЕАС №6941451 від 05.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Що стосується доводів відповідача щодо необхідності відмови в задоволенні позову з підстави відсутності повноважень у представника позивача підписувати позов, оскільки долучений до нього ордер надає право представляти інтереси ОСОБА_1 лише у Богунському районному суді м. Житомира, то суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки позов був поданий згідно вказаного ордеру саме до Богунського районного суду м.Житомира, на що представник позивача - адвокат Подоль А.В. мав такі повноваження. Після направлення матеріалів справи Богунським районним судом м.Житомира за підсудністю до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області та відкриття провадження у справі адвокатом Подолем А.В. було надано до суду ордер з правом представляти інтереси ОСОБА_1 у Володарсько-Волинському районному суді Житомирської області.

Крім того, при зверненні до суду стороною позивача, окрім відповідача Департаменту патрульної поліції, зазначено відповідачем Інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Лісогурського Ярослава Юрійовича.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 46 КАС України).

Частиною четвертою статті 46 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з цим, відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 11 частини першої статті 23 3акону України від 02 липня 2015 року №580-УІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 125 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачене ст. 125 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Отже, відповідні працівники поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.125 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів», «розгляд яких віднесено до відання органів» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його мені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, до якого пред`явлено позов у даній справі - інспектор Управління патрульної поліції в Житомирській області старший лейтенант поліції Лісогурський Ярослав Юрійович, є неналежним.

Отже, в задоволенні позову в частині його пред`явлення до Інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Лісогурського Ярослава Юрійовича слід відмовити за безпідставністю.

У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви до суду в розмірі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції.

На підставі ст.19 Конституції України, керуючись ст.ст.7, 9, 23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. ст.2, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Лісогурського Ярослава Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6941451 від 05.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП - закрити.

В задоволенні позову в частині його пред`явлення до Інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Лісогурського Ярослава Юрійовича - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачі: Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження: Департамент патрульної поліції України 03048, м. Київ, вулиця Федора Ернста, З, ; Інспектор Управління патрульної поліції в Житомирській області Лісогурський Ярослав Юрійович, адреса: Житомирська область, м.Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя А.М. Збаражський