Справа № 400/4717/23
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 р. № 400/4717/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 06.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 06.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду та фактично сплачених сум за ці періоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до отриманої довідки від військової частини НОМЕР_1 №2818 від 04.04.2023 р. було встановлено, що позивач приймав безпосередню участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в зазначений період. Це в свою чергу прямо вказує на те, що відповідач мав здійснити розрахунок та виплатити йому додаткову винагороду збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацію у військової частині НОМЕР_1 .

До матеріалів справи позивачем було надано довідку від 04.04.2023р. за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в якій зазначено що він в період з 06.08.2022р. по 15.10.2022р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Саме з існуванням такої довідки позивач пов`язує необхідність виплати йому збільшеної додаткової винагороди за вказаний період.

Проаналізувавши матеріали справи, діюче законодавство, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29, під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу) яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Відповідно до п.3 Окремого доручення, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій, рапорту командиру підрозділу.

Відповідно до п.4 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022, у разі якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участі у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.

Таким чином, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Окремого доручення Міністра оборони України, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

Ніким іншим, окрім командування відповідної військової частини, питання безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, підтверджено бути не може.По цій справі встановлено, що документи, передбачені п.п.3,4 Окремого доручення про безпосередню участь позивача у бойових діях, за спірний період, військовими частинами не складалися, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової грошової винагороду в розмірі 100000 гривень стосовно позивача не виносився, довідка з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах ОСОБА_1 за формою, наведеною в додатку №1, Окремого доручення Міністра оборони України

від 23.06.2022р. не видавалася. За таких обставин, немає жодних підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у такому розмірі.

Посилання позивача на довідку від 04.04.2023р. за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України судом не приймається до уваги, так як її зміст не співпадає зі змістом довідки наведеною в додатку №1, Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022р., що є визначальним у даній справі.

У довідці наведеній в додатку №1, Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022р. є контекст « …безпосередня участь в бойових діях…». А в наданій позивачем довідці зазначено «…участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України…».

Суд наголошує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022,саме відповідні командири військових частин визначають, які військовослужбовці беруть безпосередню участь у бойових діях, а які ні, та виносять відповідні накази з цього приводу. У цьому випадку, таких наказів прийнято не було.

Сам по собі факт відрядження військовослужбовця у певні райони, не є підставою для нарахування додаткової грошової винагороди. Відповідно до п.1постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, такою підставою є саме накази командирів (начальників).

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судом фактів та обставин, суд приходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя А. П. Фульга