Справа № 160/3615/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 160/3615/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року в адміністративній справі №160/3615/23 (головуючий суддя першої інстанції Рябчук О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.02.2023 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати їй індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 29.02.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідно до Порядку №1078, з урахуванням базового місяця січень 2008 року;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року по 20.06.2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 20.06.2022 року, з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та сплатити їй компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01.01.2016 року по день фактичної виплати заборгованості.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно та з 01 березня 2018 року по 11 листопада 2018 року включно індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року та березень 2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, та у період з 01 березня 2018 року по 11 листопада 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого оператора радіолокаційної станції радіолокаційного взводу батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону до 20.06.2022 року (а.с. 11, 12).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.06.2022 року №137 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.12-13).

15.12.2022 року позивач звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 із запитом, в якому просила надати інформацію про виплату (або невиплату) їй за період 2016-2022 роки індексації грошового забезпечення.

Військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь №2079 від 20.02.2022 року, якою роз`яснено, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості нарахування та виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з 2016 року по березень 2018 року у Міністерства оборони України не було, а тому перерахунок та виплата індексації здійснена не проводилась (а.с.14).

Не погодившись з діями відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 20.06.2022 року, позивач оскаржила такі дії до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин. Також суд погодився з доводами позову, що базовим місяцем для нарахування індексації в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року є січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 11.11.2018 року - березень 2018 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації, суд зазначив, що нарахування та виплата індексації позивачу відповідно до рішення суду ще не відбулась, атому така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 3 ст.9 зазначеного Закону грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, нормами чинного законодавства прямо передбачено проведення індексації саме грошового забезпечення.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі по тексту - Закон №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі по тексту - Порядок № 1078).

Пунктом 1 цього Порядку №1078 визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 від 20.12.2022 року № 1030 в період з січня 2016 року по листопад 2018 року індексація грошового утримання ОСОБА_1 не виплачувалась.

Вказана обставина встановлена і судом першої інстанції та позивачем не спростована, в цій частині апеляційна скарга сторонами не подавалась.

З огляду на наведені вище норми, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для нарахування та виплати індексації позивачу за період з 01.01.2016 року по 11.11.2018 року, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно відповіді військової частини від 20.12.2022 року на звернення позивача від 15.12.2022 року, остання просила надати інформацію щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по березень 2018 року, тобто вимоги щодо застосування конкретного базового місяця для нарахування індексації нею у заяві не ставились і відповідно відповідачем не розглядались.

Подаючи відзив на позовну заяву, відповідач зазначав, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації у січні 2016 року-лютому 2018 року не було. Також посилався на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, в яких зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до постанови №1078 нарахування та виплата індексації військовослужбовцям не здійснюється до окремого роз`яснення. Крім того, зазначив про передчасність вимог позивача щодо здійснення нарахування суми індексації грошового забезпечення, виходячи з базового місяця, оскільки з такою заявою позивач до військової частини не зверталась та їй в такій заяві не відмовлялось.

Отже, на час подання позову спору між сторонами стосовно визначення базового місяця для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення не існувало, заперечення відповідача стосувались лише права позивача на отримання такої індексації.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо нарахування індексації з визначенням базового місяця на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, як передчасно заявленому.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині задоволених позовних вимог, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 123, 238, 243, 248, 311, 319, 321, 323, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року в адміністративній справі №160/3615/23 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року в адміністративній справі №160/3615/23 скасувати в частині задоволених позовних вимог і в цій частині прийняти нове рішення.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 11.11.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 11.11.2018 року включно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко