Справа № 512/350/23
Суддя: БРОСТОВСЬКА Н. О.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/512/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бростовської Н.О.,

секретаря Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Подільського району, Одеської області, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023р. позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №663711 від 20.01.2023р. про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, стягнути на його користь судові витрати по сплаті судового збору, а також поновити пропущений строк на оскарження вказаної постанови.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 20.01.2023р. поліцейським ВП №3 (смт.Доброслав) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з тим, що 20.01.2023р. о 07год. 20хв. в с.Красносілка, вул.Старикиївське шосе, він не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки поліцейський склав її перебуваючи в службовому автомобілі без його участі, не оголосив йому про початок розгляду справи, не роз`яснив йому його права та не дослідив докази, не надав йому копію постанови, а лише повідомив про те, що її буде надіслано поштою. Позивач зазначає, що поліцією не здійснювалась відеофіксація правопорушення, оскільки у поліцейських були відсутні відповідні технічні засоби, посилання на які відсутні також у постанові. Постанову про накладення адміністративного стягнення позивач отримав лише 09.05.2023р., у зв`язку з чим просить поновити пропущений строк на її оскарження.

23.06.2023р. до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначає, що поліцейським вживались заходи щодо ознайомлення позивача із змістом оскаржуваної постанови, але ознайомлюватися з нею він відмовився. У відзиві відповідач послався на пояснення свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 20.01.2023р. приблизно о 07год. 00хв. на автодорозі Одеса Мелітополь біля ТРЦ «Епіцентр» його зупинили працівники поліції за порушення ПДР. Під час складання відносно нього адміністративних матеріалів в його присутності з порушенням ПДР перехрестя проїхав автомобіль марки «Citroen» білого кольору, який був зупинений поліцейським. Приблизно через 2 хвилини він почув як водій цього автомобілю виразився нецензурною лайкою в бік працівника поліції та поїхав з місця зупинки, після чого поліцейські поїхали за ним. До відзиву на позов відповідач додав письмові пояснення інспектора СРПП ВП 3 ОРУП 2 ГУНП в Одеській області Чернюка В.В., з яких вбачається, що 20.01.2023р. приблизно о 07год. 20хв. він разом зі своїм напарником зупинив за порушення ПДР ОСОБА_2 . Під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення перехрестя з порушенням ПДР проїхав автомобіль марки «Citroen», державний знак НОМЕР_1 , водій якого після зупинки поводив себе агресивно, висловлювався в його бік нецензурною лайкою та відразу поїхав з місця зупинки. Поліцейські поїхали за ним та знову його зупинили, але водій, яким виявився ОСОБА_1 , спілкувався з ними через ледве відчинене вікно, висловлюючись в їх бік нецензурною лайкою. ОСОБА_3 вказав, що склав відносно ОСОБА_1 постанову за ч.1 ст.122 КУпАП, з якою намагався його ознайомити, але той відмовився. Також, ОСОБА_3 зазначив, що пристрій відеофіксації був у його напарника, але чому не зберігся відеозапис йому невідомо.

10.07.2023р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він, посилаючись на відсутність належного спростування викладених в позові обставин, просить його задовольнити.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.40).

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, відповідач повідомлявся про дату, час і місце засідання належним чином (а.с.15). Суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.205 КАС України).

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №663711 до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. (а.с.9).

Копію вказаної постанови було надіслано позивачу листом Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області від 01.05.2023р. №61.1/Б-115, яким його також повідомлено про те, що у зв`язку з несплатою штрафу протягом 15 днів, на підставі ст.308 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення скеровано до Суворовського ВДВС у м.Одеса (а.с.8).

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного порушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, будь-який доданий до матеріалів справи відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018р. у справі №337/3389/16-а.

Разом з цим, відповідачем не надано до суду жодного доказу фіксації правопорушення за допомогою технічних засобів.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018р. у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки.

Таким чином, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення, у зв`язку з чим письмові пояснення інспектора СРПП ВП 3 ОРУП 2 ГУНП в Одеській області Чернюка В.В. не є належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Фактично матеріали справи складаються лише з оскаржуваної постанови, яка не містить посилань на жодні докази, які б свідчили про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями ст.279 цього Кодексу передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідачем не доведено те, що позивачу була надана можливість ознайомитися з матеріалами справи, отримати копію оскаржуваної постанови, а також заявити клопотання. Крім того, з наявних матеріалів справи неможливо встановити які саме докази досліджувались під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та чи досліджувались вони взагалі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005р.) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону. Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25). Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99) суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

У даному випадку органом Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача щодо виклику та допиту як свідка ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що він не був свідком під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та посилання на нього як на свідка відсутні в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Разом з цим, суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне цей строк поновити.

Керуючись ст.251 КУпАП, ст.ст.9, 19, 72-77, ч.1 ст.121, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 243, 244, ч.1, п.2 ч.2 ст.245, ст.ст.246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №663711 від 20.01.2023р.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД №663711 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським ВП №3 (смт.Доброслав) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області Чернюк В.В. 20.01.2023р. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду (65082, м.Одеса, вул.Софіївська, 19; адреса для листування: 65039, м.Одеса, пр-кт Гагаріна, 19-21) протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, встановленому ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.