Справа № 440/10705/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 р. Справа № 440/10705/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2023, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 08.02.23 по справі № 440/10705/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі за текстом також відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно з частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021, 2022 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.09.2022 на умовах та порядку, передбаченому частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 2020-2022 роки;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не підлягає оподаткуванню;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на 22.09.2022 (день призначення пенсії за віком) відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 залучено до участі у справі № 440/10705/22 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо застосування показника середньої заробітної плати по народному господарству за 2014-2016 роки у розмірі 6186,32 грн при розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком у 2022 році.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 22.09.2022 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019, 2020 та 2021 роки, та провести виплати з урахуванням фактично сплачених сум за цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не підлягає оподаткуванню, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на 22.09.2022 (день призначення пенсії за віком) відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи. Наводить обставини справи, вказує на їх неврахування судом першої інстанції. Зазначає про хибність висновку суду першої інстанції про те, що оскільки позивачу раніше призначалася та виплачувалась пенсія за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення", то під час призначення пенсії за віком у неї відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV Закону № 1058-IV. Просить урахувати висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 13.03.2018 у справі № 234/13835/17, від 12.03.2019 у справі № 127/9277/17, від 02.03.2020 у справі № 175/4086/16-а, від 28.04.2020 у справі № 678/941/17.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалося.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є працівником освіти, стаж роботи за спеціальністю станом на грудень 2014 року складає 34 роки 11 місяців 27 днів, стаж роботи за спеціальністю станом на вересень 2022 року складає 42 роки 6 місяців 27 днів, що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями трудової книжки, диплому про освіту та розрахунками стажу /а.с. 26, 27, 55-62, 105, 115-119/, а також не заперечується відповідачами.

23.12.2014 позивач звернулася до УПФУ в Полтавському районі із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Пенсія за вислугу років ОСОБА_1 призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівнику освіти з 23.12.2014, що підтверджено копією протоколу від 25.12.2014, № 2450 /а.с. 77/.

Разом з цим Наказом відділу освіти Полтавської РДА № 29к від 12.01.2015 ОСОБА_1 з 12.01.2015 призначено на посаду вчителя української мови та літератури Терешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полтавської РДА /а.с. 117/.

На цій підставі рішенням УПФУ в Полтавському районі від 16.04.2015 за № 15 виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 припинено на час роботи за спеціальністю без письмової заяви пенсіонерки /а.с. 85/.

22.09.2022 позивач звернулася до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила перерахувати їй пенсію у зв`язку із переходом на інший вид пенсії (за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), а також виплатити їй одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 52-54/.

В результаті розгляду в порядку екстериторіальності вказаної заяви ГУ ПФУ в м. Києві рішенням від 29.09.2022 за № 53 ОСОБА_1 з 22.09.2022 переведено на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмовлено в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме з огляду на те, що заявниці призначалася пенсія за вислугу років /а.с. 63/.

20.10.2022 позивач звернулася до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про розрахунок її пенсії із застосуванням середнього показника за 2020-2022 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з виплатою різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією, починаючи з 22.09.2022 /а.с. 19/.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 27.10.2022 за № 12145-10579/Д-02/8-1600/22 ОСОБА_1 проінформовано про те, що остання перебувала на обліку в управлінні та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначену з 23.12.2014. Відповідно до поданої заяви з 22.09.2022 заявницю переведено на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Перерахунок пенсії проведено на підставі документів про страховий стаж та заробітну плату, доданих до заяви. Для розрахунку пенсії за віком пенсійним органом застосовано показник середньої заробітної плати по народному господарству 3764,40 грн (за 2014-2016), який на даний час, з урахуванням індексації заробітної плати, становить 6186,32 грн. Розмір пенсії за віком визначається з урахуванням страхового стажу 42 роки 06 місяців 27 днів, коефіцієнт стажу складає 0,42500. Заробітну плату враховано за період з 01.07.2000 по 30.06.2022, коефіцієнт заробітної плати складає 1,30764. Розрахунок пенсії проводиться як працюючій особі. Розмір пенсійної виплати з 22.09.2022 становить 3566,91 грн, її структура наступна: - 3438,03 грн - розмір пенсії за віком (6186,32 х 0,42500 х 1,30764); - 128,88 грн - доплата за понаднормовий стаж (за 12 років). Враховуючи, що ОСОБА_1 призначалася пенсія за вислугу років, для застосування при переведенні на пенсію за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки, який враховується при призначенні пенсій у 2021 році, відсутні підстави, оскільки це не відповідає вимогам частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 20, 21/.

09.11.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 22/.

Листом ГУПФУ в Полтавській області від 16.11.2022 за № 12854-11187/Д-02/8-1600/22 ОСОБА_1 проінформовано про те, що з 22.09.2022 останню переведено на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та рішенням від 29.09.2022 за № 53 відмовлено в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме з огляду на те, що заявниці призначалася пенсія за вислугу років. При цьому в листі ОСОБА_1 роз`яснено можливий порядок оскарження рішення від 29.09.2022 за № 53 у разі незгоди з його прийняттям /а.с. 23, 24/.

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно з частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021, 2022 роки, а також протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не підлягає оподаткуванню, позивач звернулася до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшовши висновку про те, що при обчисленні позивачу пенсії за віком з 22.09.2022 на підставі норм Закону № 1058-IV пенсійний орган мав урахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням саме цього виду пенсії, тобто за 2019, 2020 та 2021 роки, визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо застосування показника середньої заробітної плати по народному господарству за 2014-2016 роки у розмірі 6186,32 грн при розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком у 2022 році та зобов`язав ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 22.09.2022 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019, 2020 та 2021 роки з проведенням виплат з урахуванням фактично сплачених сум за цей період.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, суд першої інстанції виходив з того, що позивач до призначення пенсії за віком отримувала пенсію за вислугу років, що виключає можливість виплати їй грошової допомоги на підставі пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з цим статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5.11.1991 за № 1788-ХІІ (надалі - Закон № 1788-ХІІ) (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У свою чергу за змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Крім того, як визначено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі - Порядок № 1191).

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Виходячи з наведених приписів чинного законодавства, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі заяви ОСОБА_1 від 23.12.2014 пенсійним органом з 23.12.2014 призначено позивачу пенсію за вислугу років як працівнику освіти, виплату якої припинено з 12.01.2015 з огляду на працевлаштування позивача /а.с. 85/.

В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що скориставшись у 2014 році своїм правом на призначення пенсії за вислугу років вона не реалізувала його у повній мірі, а саме не отримувала пенсію за вислугу років, яка повинна виплачуватися їй кожного місяця.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що наведене суперечать інформації, зазначеній ОСОБА_1 безпосередньо у позовній заяві, згідно з якою з 23.12.2014 їй призначена пенсія за вислугу років, але позивач після працевлаштування на роботу з 12.01.2015 отримала пенсію лише за один місяць.

При цьому доводи позивача про те, що після звернення до відповідача про працевлаштування позивача на роботі остання одразу ж повернула отриману за один місяць пенсію на рахунок відповідача не підтверджені документально. До того ж, суд зауважує, що пенсія за вислугу років позивачу призначена на підставі її особистої заяви.

Також згідно з інформацією, викладеною у письмових поясненнях ГУ ПФУ в Полтавській області від 08.02.2022 за № 1600-0802-7/9026, позивачем на користь пенсійного органу повернуто переплату пенсії за вислугу років лише за період з 12.01.2015 по 30.04.2015 у сумі 5316,34 грн, з чого слідує, що виплачена позивачу сума пенсії за вислугу років за період з 23.12.2014 по 12.01.2015 останньою пенсійному органу не поверталась.

Тобто до призначення позивачу пенсії за віком їй призначалась пенсія за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням наведеного, пенсійний орган правомірно відмовив ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №310/3774/17, від 27.11.2018 у справі №328/1619/17 (2-а/328/80/17), від 11.07.2019 у справі №350/294/16-а, від 02.03.2020 у справі №175/4084/16-а (2-а/175/86/16), від 18.06.2021 у справі №328/1620/17 (2-а/328/81/17), яка врахована судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Доводи та аргументи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, та з урахуванням яких судом першої інстанції вже надано оцінку встановленим обставинам справи.

Посилання позивача на неправильне застосування судом першої інстанції пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV є помилковим.

З правовою позицію Верховного Суду, сформованою у постановах від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, від 12.03.2019 у справі №127/9277/17, від 02.03.2020 у справі №175/4086/16-а, від 28.04.2020 у справі №678/941/17, висновки суду узгоджуються та їм не протирічать, оскільки у вказаних справах судом касаційної інстанції сформовано правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком за наявності в неї необхідного спеціального страхового стажу за умови, якщо такі особи до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 по справі № 440/10705/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк