Справа № 560/9883/23
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9883/23
РІШЕННЯ

іменем України

21 серпня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття до розгляду рапорту ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звертався із рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить військову службу. У рапорті просив звільнити його з військової служби на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак станом на момент подачі позову рішення по суті рапорту відповідачем не надано, з військової служби не звільнено.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що на копії рапорту від 25.05.2023, доданому позивачем до позовної заяви, наявна відмітка про його отримання 25.05.2023 старшим матросом ОСОБА_2 . Проте в діловодстві військової частини відсутній діловод - старший матрос ОСОБА_2 .

Командування військової частини не може знати, якому саме старшому матросу ОСОБА_2 подав рапорт від 25.05.2023 молодший лейтенант ОСОБА_1 , та чому саме даному старшому матросу подано ним рапорт. Також, командуванню військової частини невідомі причини, за яких молодший лейтенант ОСОБА_1 не зміг подати рапорт від 25.05.2023 в порядку підпорядкованості на ім`я безпосереднього командира.

Рапорт від 25.05.2023 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 передано з пункту постійної дислокації військової частини до району виконання бойового завдання у складі оперативного ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де командування та особовий склад військової частини залучені та беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ, після чого рапорт позивача зареєстрований в журналі реєстрації вхідних документів за вх. № 6358/181 від 10.06.2023.

Вивченням долучених позивачем документів до рапорту від 25.05.2023 за вх. №6358/181 від 10.06.2023, встановлено наявність підстав для звільнення останнього з військової служби за мобілізацією відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ (у зв`язку з наявністю матері з числа осіб з інвалідністю ІІ групи), в порядку, визначеному чинним законодавством.

У зв`язку з порушенням позивачем порядку звернення за підпорядкованістю з рапортом на звільнення, а також у зв`язку з відсутністю позивача на службі, командування військової частини не уповноважено подавати від імені позивача рапорт на звільнення за підпорядкованістю (по команді), ознайомитись та поставити від імені позивача підпис про ознайомлення зі службовою характеристикою, підготувати аркуш бесіди з командиром військової частини НОМЕР_1 , яка не відбувалась.

Документи, які подаються разом з поданням на звільнення, мають бути направлені на ім`я Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, який відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про звільнення військовослужбовців у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) із військової служби на підставах, передбачених, у тому числі, пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Підготовка документів, необхідних для направлення матеріалів щодо прийняття рішення про звільнення позивача на ім`я Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, буде проведена після повернення позивача з ВМКЦ ПР (м. Одеса) до місця проходження служби.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що приписами ст.233 Положення про проходження громадянами України відсутня вимога про складення рапорту на ім`я безпосереднього командира. Позивачем було подано рапорт до відділення персоналу та стройового військової частини НОМЕР_1 , де мали передати рапорт безпосередньому командиру, в якому останній має поставити резолюцію про погодження, однак цього не було зроблено відповідачем.

Процедура звільнення військовослужбовця починається з подання рапорту та його розглядом командування військової частини. Тому вказана відповідачем у відзиві процедура звільнення немає жодного стосунку до розгляду справи, так як позов ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття до розгляду рапорту щодо звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Молодший лейтенант ОСОБА_1 призначений наказом Головнокомандувача Збройних сил України (по особовому складу) від 19 травня 2023 року №1080 на посаду командира взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

23.05.2023 прибув з Військової академії (м. Одеса), зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.05.2023 № 145.

23.05.2023 молодший лейтенант ОСОБА_1 прийняв справи та посаду командира взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.05.2023 № 147. Підстава: рапорт молодшого лейтенанта ОСОБА_1 від 23.05.2023 (вх. 18870 від 25.05.2023).

26.05.2023 молодший лейтенант ОСОБА_1 убув на лікування до ВМКЦ ПР, м. Одеса, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2023 № 149. Підстава:

- рапорт молодшого лейтенанта ОСОБА_1 від 26.05.2023 (вх. №19057 від 27.05.2023);

- направлення на стаціонарне лікування від 26.05.2023 вих. № 182/4894;

Також позивачем було підготовлено рапорт щодо звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.05.2023.

Додатками зазначено ряд нотаріально завірених копій документів.

Зокрема, згідно свідоцтва про народження матір`ю позивача є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №090545 від 11.05.23, ОСОБА_4 є особою з інвалідністю другої групи.

Рапорт позивача зареєстрований в журналі реєстрації вхідних документів військової частини НОМЕР_1 за вх. № 6358/181 від 10.06.2023.

Відповідач вказує, що рапорт від 25.05.2023 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 передано з пункту постійної дислокації військової частини до району виконання бойового завдання у складі оперативного ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де командування та особовий склад військової частини залучені та беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ.

Зазначає, що рапорт поданий без додержання порядку підпорядкованості на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 без погодження безпосереднього командира підрозділу, в якому позивач проходить військову службу, та його прямих начальників.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей щодо вчинених відповідачем дій (або прийнятих рішень) за результатами поданого рапорту та фактично ці обставини й слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022.

На час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, врегульовано нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232- XII), а також нормами «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Зокрема, частиною 4 ст.26 Закону №2232-XII визначено підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів під час дії воєнного стану.

Підпунктом «г» пункту 2 частини 4 вказаної статті передбачено звільнення з військової служби через ряд сімейних обставин або інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема - наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 2, ч. 4.ст. 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки його мати є особою з інвалідністю.

Про це ж вказується відповідачем у відзиві на позов.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Зокрема, статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Абзац другий пункту 12 Положення № 1153/2008 зазначає, що право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Суд зазначає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Безпосереднім начальником позивача є командир вказаної військової частини НОМЕР_1 .

Як зазначає відповідач, позивачем подано рапорт від 25.05.2023 щодо звільнення з військової служби не по команді без дотримання порядку підпорядкованості.

Водночас, такий рапорт, адресований командиру військової частини НОМЕР_1 , надійшов та зареєстрований 10.06.2023.

Під час воєнного стану подання військовослужбовцем документів на звільнення разом з рапортом не безпосередньому начальнику хоча і є недотриманням приписів статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 233 Положення № 1153/2008, однак не може бути підставою для нерозгляду в розумний строк рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби.

Згідно з абзацами другим та тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Пунктом 1.5 розділу І Інструкції № 170 визначено, що для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються:

- згідно підпункту 1 - подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16): на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу щодо, зокрема, звільнення з військової служби.

- згідно підпункту 7 - клопотання посадових осіб у вигляді службової характеристики (додаток 7), рапорту, телеграми, списку, донесення, якщо в умовах особливого періоду неможливо оформити документи, визначені підпунктом 1 цього пункту, - на військовослужбовців, які займають посади, передбачені штатами воєнного часу, щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження та звільнення з військової служби (крім громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, осіб, які призначені або призначаються на посади вищого офіцерського складу, та тих, призначення яких на посади здійснюється за погодженням з Президентом України).

Пункт 12.11 розділу XII Інструкції № 170 визначає, що перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Зокрема, відповідно до п. 5 Додатку 19 Інструкції № 170, при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:

- копія аркуша бесіди;

- копія рапорту військовослужбовця;

- документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин;

- копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Відповідно до пункту 234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає, зокрема, підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин. Також уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Згідно підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема, у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Отже, документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби (як вказує відповідач, рішення щодо звільнення позивача з військової служби має приймати Командувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України).

Разом з тим, як вказує позивач у позовній заяві, та що не спростовано відповідачем, жодних дій щодо поданого позивачем рапорту про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами, вчинено відповідачем не було.

За своєю правовою природою бездіяльність - пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту позивача від 25.05.2023 про звільнення з військової служби.

За викладених обставин, позовні вимоги позивача належить задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо нерозгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII.

У той же час, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби є передчасними та фактично такими, що звернуті на майбутнє, адже їх вирішення безпосередньо залежить від результатів розгляду поданого позивачем рапорту, підготовки передбачених законодавством документів, направлення таких до уповноваженої особи щодо прийняття рішення про звільнення.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Зважаючи на відсутність порушення відповідачем прав (інтересів) позивача стосовно прийняття рішення про звільнення з військової служби, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Водночас, належним способом захисту прав позивача у спірному випадку є зобов`язання відповідача розглянути рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, то підстави для розподілу судових витрат відповідно до частини першої статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 25.05.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25.05.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 серпня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя Д.А. Божук