Справа № 360/918/23
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 серпня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/918/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши позовну заяву адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 18 серпня 2023 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла позовна заява адвоката Гребенара Олексія Володимировича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 05.12.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до його пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 10 років 3 місяців 20 днів за періоди роботи з 18.08.2000 по 06.10.2004 та з 11.11.2010 по 22.01.2017 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 24.06.2021 із зменшенням пенсійного віку на 4 роки згідно його заяви за № 4910 від 24.06.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.06.2021 він звернувся до відділу обслуговування громадян № 9 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області №48 від 01.07.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. В рішенні відповідач 1 зазначив, що необхідний пільговий стаж становить 12 років 6 місяців, а пільговий стаж заявника становить тільки 5 років 4 місяці 26 днів.

Не погодившись з рішенням Відповідача, позивач звернувся до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/8153/21 від 16.02.2022, яке набрало законної сили 19.03.2022, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 01.07.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за № 4910 від 24.06.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правових висновків суду.

Після звернення з адвокатським запитом № 26 від 11.11.2022 відповідачем було формально виконане рішення суду та повторно розглянуто заяву позивача за № 4910 від 24.06.2021.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області №48 від 05.12.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2, передбаченого ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В новому рішенні, як і в попередньому рішенні, Відповідач зазначив, що необхідний пільговий стаж становить 12 років 6 місяців, а пільговий стаж заявника становить тільки 5 років 4 місяці 26 днів, який враховано за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за даним позовом суд зазначає таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 360/8153/21 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 01.07.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за № 4910 від 24.06.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правових висновків суду; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що предметом розгляду справи № 360/8153/21 стала незгода позивача з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 01.07.2021 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язаня Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву позивача за № 4910 від 24.06.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до його пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 10 років 3 місяців 20 днів за періоди роботи з 18.08.2000 по 06.10.2004 та з 11.11.2010 по 22.01.2017.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 01.07.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. В обґрунтування оскаржуваного рішення відповідачем зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди, до пільгового стажу за Списком №2 зараховано періоди роботи згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, відповідно до пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993. Право на пенсійні виплати матиме 20.07.2024.

У рішенні суду від 16.02.2022 у справі № 360/8153/21 суд звернув увагу, що позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

На виконання рішення суду у справі № 360/8153/21 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача та рішенням № 48 від 05.12.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2, передбаченого ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через відсутність необхідного пільгового стажу.

В свою чергу, з позовної заяви судом вбачається, що предметом даної позовної заяви є незгода позивача з невиконанням відповідачем рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 360/8153/21 частині не зарахування спірних періодів стажу за Списком № 2.

Тобто, оскаржувана бездіяльність відповідача щодо неналежного розрахунку пільгового стажу пов`язана з невиконанням судового рішення у справі № 360/8153/21 в частині зарахування спірних періодів до пільгового стажу за списком № 2.

Відтак, спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 360/8153/21.

Фактично при розгляді позову суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 в адміністративній справі № 360/8153/21.

При цьому, позивач у своїй позовній заяві та в своїх позовних вимогах безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення даного позову є невиконання та неналежне виконання відповідачем рішення суду у справі № 360/8153/21.

Оцінюючі наведені доводи позивача, суд вказує на таке.

За пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Статтею 114 Закону № 1058-ІV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим п. 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вище зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Однією з позовних вимог, заявлених в адміністративній справі № 360/8153/21, було зобов`язання повторно розглянути заяву за № 4910 від 24.06.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до його пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 10 років 3 місяців 20 днів за періоди роботи з 18.08.2000 по 06.10.2004 та з 11.11.2010 по 22.01.2017.

Аналогічні періоди позивачем заявлені у справі № 360/918/23.

Тобто, позивачем заявлено вимоги, яким надано оцінку у рішенні суду, що набрало законної сили (справа № 360/8153/21).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі № 817/153/18, від 31.08.2022 у справі № 540/3413/20.

З аналізу предмету спору у цій справі, з`ясовуючи співвідношення дійсного змісту предмету позову з його текстуальним вираженням, суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на повне виконання іншого судового рішення, а саме рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 360/8153/21.

Суд зауважує, що саме невиконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 360/8153/21 зазначено позивачем в якості підстави поданого позову, у зв`язку з чим такі твердження не можуть бути не взяті судом до уваги чи на власний розсуд розтлумачені як такі, що не пов`язані з виконанням цих судових рішень.

За вказаних обставин суд вказує, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій (бездіяльності), вчинених або не вчинених на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 380/9852/21 та від 12.10.2022 у справі № 527/799/17.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ця обставина, згідно із пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України, є підставою для відмови у відкритті провадження.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 360/918/23 за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

СуддяТ.В. Смішлива