Справа № 120/3837/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 серпня 2023 р. Справа № 120/3837/23

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправно не зарахувало до його пільгового стажу роботи період з 24.11.1986 по 01.01.1991, а також період підприємницької діяльності з 1994 року по 2013 рік. Окрім того, позивач вказує, що відповідачем при призначенні пенсії не взято до уваги заробітну плату за період з 01.01.1987 по 31.12.1991, згідно архівної довідки №2295/2 від 11.11.2021.

Ухвалою від 12.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачам строк для подачі відзиву на позовну заяву.

02.05.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечила щодо задоволення вимог. З приводу вимоги позивача про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 24.11.1986 по 21.04.1993 в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні, пенсійний орган вказує, що основною умовою для кратного (пільгового) обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є факт укладення з працівником трудового договору про роботу в цих районах на відповідний термін. З огляду на відсутність документального підтвердження про укладання між роботодавцем та позивачем строкових трудових договорів за періоди роботи з 24.11.1986 по 01.01.1991 для застосування кратного обчислення стажу при зарахуванні вищезазначених періодів законні підстави відсутні.

Щодо вимоги зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності за 1-й, 3-й та 4-й квартал 1999 року, 10 місяців 2000 року, 1-й та 2-й квартал 2001 року, 3-й квартал 2003 року, 3-й та 4-й квартал 2005 року, 5 місяців 2013 року, сторона відповідача зазначає наступне. Основною відмінністю страхового стажу від трудового є те, що наявність стажу прямо пов`язана зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто з 01.01.2004 до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам. При цьому, періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до страхового стажу на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування

Щодо вимоги взяти до уваги заробітну плату за періоди роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 відповідно до наданої довідки, сторона відповідача зазначає, що відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Оскільки, надана позивачем довідка 2295/2 від 11.11.2021, не підтверджена первинними документами, то у Головного управління відсутні правові підстави для врахування останньої.

Отже, ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає, що пенсія призначена та виплачується ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 з 14.07.2022 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача становить 29 років 11 місяців 22 дні.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії, зокрема від 10.11.2022, від 11.10.2022, від 05.01.2023, від 14.02.2023.

У відповідь на останнє звернення ОСОБА_1 , ГУ ПФУ у Вінницькій області листом від 27.02.2023 повідомило, зокрема, що періоди роботи, що відносяться до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, в Няганському АТП «Севертюменьавтотранс» з 24.11.1986 (наказ №102 від 21.11.1986) по 21.04.1993 (наказ №149/к від 06.10.1993) згідно трудової книжки запис №9 та №10 та підтверджуючої архівної довідки №2295 від 11.11.2021 зараховано до страхового стажу без пільгового обчислення із застосуванням кратності - 1. Для застосування кратного обчислення при зарахуванні відповідних періодів законні підстави відсутні, в зв`язку з відсутністю документального підтвердження про укладання строкових трудових договорів.

Щодо заробітної плати за період з листопада 1986 року по квітень 1993року згідно архівної довідки №2295/2 від 11.11.2021 видана Архівним відділом м. Нягань, Ханти-Мансійським автономним округом - Юрга, Тюменської області відповідачем вказано, що заробітна плата може бути зарахована за умови підтвердження первинними документами, або здійснення перевірки документів, за результатами якої складено акт.

З приводу зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності зазначено, що відповідно до пункту 2 статті 24 Закону №1058, страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку, тобто по 31.12.2003 включно - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше.

Зокрема, відповідно до підпункту 1 п.3-1 розділу XV Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Так, в системі персоніфікованого обліку по реєстраційному номеру облікової картки платника податків ОСОБА_1 інформація про заробітну плату та страховий стаж з 01.01.2005 по 31.12.2005 відсутня. В матеріалах електронної справи наявна довідка Головного управління ДПС у Вінницькій області, згідно якої позивача взято на податковий облік, як фізична особа-підприємець з 09.01.1997. Довідка містить інформацію про систему оподаткування за період з 01.01.2005 по 31.12.2016. Відомості про систему оподаткування до 01.01.2004 відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу його роботи, як пільгового (застосування кратності - з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців) період роботи у Няганському АТП «Севертюменьавтотранс», з 24.11.1986 по 01.01.1991, в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі, а також, щодо не зарахування до трудового стажу, період підприємницької діяльності, в період з 1994 року по 2013 рік, та не взяття до уваги заробітну плату за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 для обчислення розрахунку суми пенсії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд керується такими мотивами.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Частиною 1 статті 24 вказаного Закону визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 05.11.1991 №1058-IV).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Крім того, відповідно до пункту 20 цього Порядку №637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до пункту 17 указаного Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Щодо відмови у зарахуванні періоду роботи позивача з 24.11.1986 по 01.01.1991 в районах Крайньої півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахування стажу роботи з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців стажу, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені у статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до частини четвертої якої, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.

Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Згідно із статтю 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи російської федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства російської федерації.

Так, Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність, як вказує відповідач.

При цьому, такі висновки Верховного Суду сформовані у правовідносинах, які стосувались обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі за періоди такої роботи до 01.01.1991.

Судом встановлено, що відповідачем зарахованого до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 24.11.1986 по 21.04.1999 в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі у Нагнянському АТП «Севертюменьавтотранс». Водночас, стаж обчислено із застосуванням кратності 1.

При цьому, відмовляючи у пільговому обчисленні стажу ГУ ПФУ у Вінницькій області, вказало на відсутність документального підтвердження про укладення строкового трудового договору.

Відтак, відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у застосуванні кратного обчислення стажу за період з 24.11.1986 по 31.12.1990.

Водночас, з приводу наявності підстав для застосування кратного обчислення стажу (за 1 рік 1 рік 6 місяців) за період з 01.01.1991 по 21.04.1993, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.03.2023 по справі №160/20914/21. Так, Верховний Суду зазначив, що Законом України № 1788-XII та Законом № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду України від 07.08.1996 № 10-3).

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Такі висновки узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 676/7065/14-а та від 30.05.2019 у справі № 348/2974/14-а.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача у районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, у період 01.01.1991 по 21.04.1993.

З приводу позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо врахування заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 для обчислення суми пенсії, згідно з довідкою від 11.11.2021 №2295/2, суд зазначає наступне.

Згідно частиною 1 статті 40 Закону 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 40 Закону 1058-IV, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно положень пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 22-1, до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу та заробітної плати після призначення пенсії, у зв`язку із зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами б, в, ґ пункту 7, пунктом 13. Згідно підпункту в пункту 7 особи, яким пенсія призначається відповідно до міждержавних Договорів (Угод) в галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1.

В матеріалах справи наявна архівна довідка від 11.11.2021 №2295/2, видана Архівним відділом Адміністрації міста Нягань Тюменської області, яка містить інформацію про заробітну плату ОСОБА_1 за період з листопада 1986 року по квітень 1993 року.

Жодних зауважень до наданої довідок відповідачем не зазначено, водночас, вказано про неможливість врахування заробітної плати у зв`язку з неможливістю її підтвердження первинними документами або здійснення перевірки документів.

З приводу таких доводів відповідача, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно пункту 4.2 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З наведених норм права слідує, що перевірка достовірності виданих підприємством документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

Верховний Суд у постанові від 08.02.2021 у справі №2487/68/17, дійшов висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок.

У спірних правовідносинах відповідач фактично відповідальність за неможливість проведення перевірки довідок переклав на позивача, що є не припустимим та не відповідає принципам верховенства права. Адже неможливість проведення перевірки достовірності відомостей, підтверджених в особових рахунках не може бути підставою для обмеження прав пенсіонера, оскільки це не залежить від волі особи.

Відтак, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправно не враховано заробіток ОСОБА_1 за період з 01.01.1987 по 31.12.1991, відповідно до наданої позивачем довідки від 11.11.2021 №2295/2, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягань Тюменської області.

Щодо не зарахування до трудового стажу, період підприємницької діяльності позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту а, б статті 3 Закону №1788, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема:

- особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

- особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України;

Згідно зі статтею 56 Закону №1788 до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію фізичній особі - підприємцю є наявність стажу роботи, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.1 ч. 3-1 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Відповідно до п. 4 Порядку № 637 час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Аналізуючи наведені норми права суд зазначає, що періоди провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності лише у разі перебування особи на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.

Відповідно до підпункту 2 п. 2.1 Порядку № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження здійснення підприємницької діяльності на території України та сплати страхових внесків позивачем надано до суду, зокрема, довідку Барського районного відділу Вінницького обласного управління Пенсійного фонду України від 10.11.1999 №1079, відповідно до якої ОСОБА_1 необхідно сплатити страхові внески за 3 квартал 1999 року в сумі 17,60 грн. В підтвердження сплати страхового внеску за вищезазначений період надано квитанцію ВОД АППБ «Аваль» №10 від 21.12.1999 на суму 17,60 грн.

Відповідно до довідки Барського районного відділу Вінницького обласного управління Пенсійного фонду України від 20.02.2000 №371 ОСОБА_1 необхідно сплатити страхові внески за 4 квартал 1999 року в сумі 36,80 грн. В підтвердження сплати страховго внеску за вищезазначений період надано квитанцію ВОД АППБ «Аваль» №26 від 21.03.2000 на суму 36,80 грн.

Відповідно до довідки Барського районного відділу Вінницького обласного управління Пенсійного фонду України від 01.05.2000 №787 ОСОБА_1 необхідно сплатити страхові внески за 1 квартал 2000 року в сумі 5,64 грн. В підтвердження сплати страхового внеску за вищезазначений період надано квитанцію ВОД АППБ «Аваль» від 26.06.2000 на суму 5,64 грн.

Відповідно до довідки Барського районного відділу Вінницького обласного управління Пенсійного фонду України від 31.08.2000 №1511 ОСОБА_1 необхідно сплатити страхові внески за 2 квартал 2000 року в сумі 38,86 грн. В підтвердження сплати страхового внеску за вищезазначений період надано квитанцію ВОД АППБ «Аваль» від 28.09.2000 на суму 38,86 грн.

Відповідно до довідки Барського районного відділу Вінницького обласного управління Пенсійного фонду України від 31.08.2000 №1511 ОСОБА_1 необхідно сплатити страхові внески за 2 квартал 2000 року в сумі 38,86 грн. В підтвердження сплати страхового внеску за вищезазначений період надано квитанцію ВОД АППБ «Аваль» від 28.09.2000 на суму 38,86 грн.

Відповідно до довідки Барського районного відділу Вінницького обласного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_1 необхідно сплатити страхові внески за 1 квартал 2001 року в сумі 20,75 грн. В підтвердження сплати страхового внеску за вищезазначений період надано квитанцію ВОД АППБ «Аваль» від 21.06.2001 на суму 20,75 грн.

Відповідно до довідки Барського районного відділу Вінницького обласного управління Пенсійного фонду України від 17.09.2001 №2367 ОСОБА_1 необхідно сплатити страхові внески за 2 квартал 2001 року в сумі 72,00 грн. В підтвердження сплати страхового внеску за вищезазначений період надано квитанцію ВОД АППБ «Аваль» від 25.10.2001 на суму 72,00 грн.

Щодо зарахування до стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2003 по 01.10.2003 (3 квартал 2003 року), суд зазначає, що позивачем долучено до позовної заяви квитанцій від 14.04.2003 №140, від 23.07.2003, від 06.08.2003, від 19.08.2003, від 17.10.2003, які підтверджують сплату ОСОБА_1 єдиного податку.

Відповідно до довідки Барського районного відділу Вінницького обласного управління Пенсійного фонду України від 17.09.2001 №2367 ОСОБА_1 необхідно сплатити страхові внески за 2 квартал 2001 року в сумі 72,00 грн. В підтвердження сплати страхового внеску за вищезазначений період надано квитанцію ВОД АППБ «Аваль» від 25.10.2001 на суму 72,00 грн.

Щодо спірного періоду з липня 2005 року по грудень 2005 року, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні квитанції: №0/70 від 10.06.2005, на суму 270,00 грн., призначення платежу: єдиний податок за липень; № 0/36 від 19.07.2005, на суму 300,00 грн., призначення платежу: єдиний податок за серпень; № 245 від 19.08.2005, на суму 270,00 грн., призначення платежу: єдиний податок за вересень; № 30 від 19.09.2005, на суму 270,00 грн.; № 251 від 18.10.2005, на суму 370,00 грн., призначення платежу: єдиний податок; № 95 від 15.11.2005, на суму 270,00 грн., призначення платежу: єдиний податок на підприємницьку діяльність за грудень 2005 року; від 19.09.2005, на суму 270,00 грн., призначення платежу: єдиний податок на підприємницьку діяльність за жовтень; від 18.10.2005, на суму 270,00 грн., призначення платежу: єдиний податок на підприємницьку діяльність за листопад 2005 року.

Відтак, прослідковується сплата позивачем єдиного податку до Пенсійного фонду України за спірні періоди: з 01.07.1999 по 30.09.1999, з 01.10.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 31.03.2000, з 01.04.2000 по 30.06.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 30.06.2001, з 01.07.2003 по 30.09.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, як безпосередньо підтверджують сплату ОСОБА_1 єдиного податку на рахунок Пенсійного фонду України, суд вважає, що наявні достатні підстави для зарахування вищезазначених періодів до страхового стажу позивача.

Отже, ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправно відмовлено у зарахуванні періодів з 01.07.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 30.06.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 30.06.2001, з 01.07.2003 по 30.09.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності за 5 місяців 2013 року, суд зазначає, що з долучених позивачем до позовної заяви квитанцій від 22.04.2013 на суму 500,00 грн., від 04.12.2013 на суму 85 грн. неможливо встановити за яких податковий період позивачем здійснювалась сплата єдиного податку.

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви розрахунок мінімальних розмірів сплати єдиного внеску для підприємця на 2013 рік (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в розмірі 34,7%). Відповідно до такого розрахунку мінімальний єдиний внесок у період з січня 2013 року по листопад 2013 року становив 398,01 грн. за кожен місяць, у грудні 422,65 грн. за місяць.

Відтак, враховуючи те, що позивачем долучено до позовної заяви дві квитанції про сплату єдиного внеску на загальну суму 585 грн., очевидним є те, що такі квитанції не можуть підтвердити сплату єдиного внеску за 5 місяців 2013 року.

Будь-які інші документи, які б підтверджували сплату позивачем страхових внесків за 2013 рік, ОСОБА_1 не надано.

Відсутні будь-які підтверджуючі документи і щодо періоду з 01.01.1999 по 31.03.1999 (1 квартал 1999 року), відтак, такий період також не підлягає зарахуванню.

З приводу зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності на території російської федерації, суд зазначає, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію підприємцем, яким здійснює свою діяльність без створення юридичної особи серії НЯ-ІІ №74-94 ОСОБА_1 17.10.1994 зареєстрований підприємцем без створення юридичної особи.

Згідно з довідкою відділенні пенсійного фонду російської федерації м. Нягань, виданої на ім`я ОСОБА_1 , за період з 17.10.1994 по 15.07.1997 позиваечм здійснена сплата страхових внесків в пенсійних фонд російської федерації у сумі 9711875 руб.

Окрім того, позивачем надано довідку від 03.04.1997 №11/1326, виданої податковою інспекцією по м. Нягань Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно сплатив податок на суму 62156000 руб. Платіжним дорученням №108 від 17.06.1996.

Отже, суд дійшов висновку, що період за який позивачем сплачено страхові внески, з урахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, підлягає зарахуванню до стажу позивача, а саме період з 17.10.1994 по 15.07.1997.

При цьому, з приводу обраного позивачем способу захисту прав, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що дії є активною формою поведінки суб`єкта владних повноважень, які виражаються у прийнятті рішень або інших активних формах здійснення наданих повноважень, у зв`язку із чим в подальшому виникає публічно-правовий спір. У свою чергу, бездіяльність є формою пасивної поведінки.

Оскільки відповідач листами від 26.12.2022, від 17.01.2023, від 25.01.2023, від 27.02.2023 фактично відмовив позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням спірних періодів та з урахування даних довідки про заробітну плату, то така відмова є формою активної поведінки суб`єкта владних повноважень.

Відтак, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу періоду роботи з 24.11.1986 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців стажу. Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу періодів здійснення підприємницької діяльності: з 17.10.1994 по 15.07.1997, з 01.07.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 30.06.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 30.06.2001, з 01.07.2003 по 30.09.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005. Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 відповідно до довідки №2295/2 від 11.11.2021, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягань Тюменської області.

З метою відновлення порушених прав позивача, ГУ ПФУ у Вінницькій області слід зобов`язати зарахувати до стажу позивача період роботи з 24.11.1986 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців стажу; періоди здійснення підприємницької діяльності: з 17.10.1994 по 15.07.1997, з 01.07.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 30.06.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 30.06.2001, з 01.07.2003 по 30.09.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005; здійснити перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 відповідно до довідки №2295/2 від 11.11.2021, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягань Тюменської області.

Визначаючись з приводу дати, з якої слід здійснити такий перерахунок, то суд враховує приписи частини 4 статті 45 Закону №1058-IV, згідно із якими перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Відтак, оскільки вперше із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області 10.11.2022, тому перерахунок слід здійснити з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, тобто з 01.11.2022.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В той же час, положеннями ч. 3 ст. 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 805,20 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у застосуванні пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців стажу періоду роботи з 24.11.1986 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 періодів здійснення підприємницької діяльності: з 17.10.1994 по 15.07.1997, з 01.07.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 30.06.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 30.06.2001, з 01.07.2003 по 30.09.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 відповідно до довідки №2295/2 від 11.11.2021, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягань Тюменської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 в пільговому обчисленні період роботи з 24.11.1986 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців стажу та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням такого стажу з 01.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.11.2022 зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди здійснення підприємницької діяльності: з 17.10.1994 по 15.07.1997, з 01.07.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 30.06.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 30.06.2001, з 01.07.2003 по 30.09.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням такого стажу з 01.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.11.2022 здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 відповідно до довідки №2295/2 від 11.11.2021, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягань Тюменської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 805,20 грн (вісімсот п`ять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду сформовано: 22.08.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна