Справа № 520/25588/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 р. Справа № 520/25588/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2022, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 30.06.22 по справі № 520/25588/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Харківській області щодо встановлення ОСОБА_1 , відповідальною особою за сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018, 2019, 2020 роки стосовно квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області встановити відповідальною особою за сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018, 2019 та 2020 роки стосовно квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 відповідно до колективної заяви, яка додається до даної позовної заяви";

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Харківській області по невиконанню рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 року № 542/17 та, як наслідок, нарахуванню позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за ставкою у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за 25 кв. метри у 2018, 2019 та 2020 роках;

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення № 25053-2414-2033 від 12.11.2021, № 25054-2414-2033 від 12.11.2021, № 25055-2414-2033 від 12.11.2021, № 25056-2414-2033 від 12.11.2021, № 25057-2414-2033 від 12.11.2021, № 0-2033 від 12.11.2021 року, №0-2033 від 12.11.2021, № 0-2033 від 12.11.2021 року у розмірі 14412,36 грн;

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області здійснити перерахунок податку за 2018, 2019 та 2020 роки з урахуванням вищезазначених пунктів 2, 3 та 4;

- стягнути з ГУ ДПС у Харківській області на корись позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, як таких, що винесені відповідачем з порушенням встановлених законом вимог щодо строків для їх надсилання та неправильним застосуванням ставок податку, що призвело до безпідставного нарахування позивачу сум податкових зобов`язань на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка знаходиться у спільній сумісній власності позивача з його батьками.

Звертає увагу суду, що згідно з п.п. 266.1.1, 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платником податку є одна з осіб-співвласників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом, що не було враховано контролюючим органом при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2020 роки, зокрема, відповідачем самовільно, за відсутності згоди всіх співвласників квартири, визначено платником податку саме ОСОБА_1 .

Також вказав, що спірні податкові повідомлення-рішення всупереч вимог ст. 58 Податкового кодексу України не містять детального розрахунку податкових зобов`язань.

Стверджує, що податковий орган при розрахунках суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018, 2019 та 2020 рік безпідставно та протиправно використав ставку (вочевидь) у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати на 25,0 квадратні метри (у кожному з років), ігноруючи, що п. 3 Додатку 1 «Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 року № 542/17 визначено для об?єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, зокрема, квартир загальною площею до 85 квадратних метрів ставка податку у розмірі 0 (нуль) відсотків.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі №520/25588/21 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення №№ 25054-2414-2033 від 12.11.2021, 25057-2414-2033 від 12.11.2021, 0-2033 від 12.11.2021 на суму 9845,10 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 617 (шістсот сімнадцять) грн 44 коп.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 67 Конституції України, пп. «б» пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ст. 242 КАС України, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі № 520/25588/21 у частині задоволення позовних вимог, ухваливши нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про те, що оскільки між позивачем та іншими співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 119,5 м2 не було досягнуто згоди у вирішенні питання щодо визначення особи-платника податку, як це передбачено ст. 266 ПК України, контролюючий орган самостійно, за наявними даними, в автоматичному режимі визначив таким платником одного з співвласників квартири, а саме позивача, та сформував податкові повідомлення рішення про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2020 роки від 12.11.2021 № 0-2033 на суму 3 801,55 грн, № 25057-2414-2033 на суму 3 359,27 грн, № 25054-2414-2033 на суму 2 684,28 грн. Звернув увагу, що судом першої інстанції також не визначено відповідальної особи за сплату податку, хоча судом не заперечувалось, що спірний об`єкт нерухомості є об`єктом оподаткування.

Зауважив, що між співвласниками спірної квартири не досягнуто згоди й на момент подання позовної заяви, що свідчить про уникнення від сплати податку та загалом призводить до невизначеності у вирішенні питання хто є платником податку, що призводить до ненадходження коштів до місцевого бюджету. Вказане грубо порушує конституційну норму, що встановлює обов`язок кожного сплачувати податки. Зважаючи на те, що ані позивачем, ані іншими співвласниками квартири не подано до контролюючого органу та до суду жодної заяви, в якій би чітко було визначено відповідальну за сплату податку особу та наявність законодавчих механізмів захисту прав платників, зокрема, подання заяв щодо проведення звірки, права позивача у жодному разі не були порушені.

Позивач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване. Наполягав на відсутності підстав для відкриття апеляційного провадження, а також просив врахувати, що позивач, незважаючи на обставини військового характеру, знайшов можливість вчасно виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі № 520/25588/21 та сплатив податкові повідомлення-рішення №№ 0-2033, 0-2033, 25056-2414-2033, 25055-2414-2033, 25053- 2414-2033 на загальну суму 4567,26 гривень (копії квитанцій про сплату додаються).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у власності ОСОБА_1 перебуває:

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 36,3 м2 (право власності з 21.04.2021, далі - квартира 1);

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 32,5 м2 (право власності з 18.01.2019, далі квартира 2);

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 31,8 м2 (право власності з 25.05.2016, далі - квартира 3);

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 119,5 м2 (право власності з 20.06.2013, далі квартира 4, перебуває у спільній сумісній власності з батьками позивача, що сторонами не заперечувалось).

07.04.2021 Головним управлінням ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення - рішення № 0-2033 про сплату ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 7349,63 грн за 2020 рік та № 0-2033 про сплату позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 3568,23 грн за 2020 рік.

Податкові повідомлення - рішення від 07.04.2021 № 0-2033 та №0-2033 отримані позивачем 05 жовтня 2021 року, що підтверджується даними сайту Укрпошта.

Позивач звернувся до ГУ ДПС у Харківській області із заявою від 12.10.2021 про проведення звірки даних в порядку, передбаченому пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, щодо суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Листом від 16.11.2021 № 6351/К/20-40-24-14-25 відповідачем повідомлено позивача про те, що за результатами звірки визначені нові податкові зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по нерухомості та сформовано ППР за 2018-2020 роки від 12.11.2021 № 0-2033 на суму 1011,63 грн, № 0-2033 на суму 3801,55 грн, № 0-2033 на суму 1033,90 грн, № 25055-2414-2033 на суму 913,05 грн. № 25056-2414-2033 на суму 893,86 грн, № 25057-2414-2033 на суму 3359,27 грн, № 25053-2414-2033 на суму 714,82 грн, № 25054-2414-2033 на суму 2684,28 грн; податкові повідомлення-рішення від 07.04.2021 № 0-2033, № 0-2033, № 0-2033, від 08.06.2020 № 0- 2033, № 0-2033, № 0-2033 згідно з пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПКУ вважаються скасованими (відкликаними).

Відповідно до наведеного відповідачем розрахунку податкових повідомлень-рішень ставка податку у 2018 році за об`єкти оподаткування, зокрема, житлової нерухомості становила 37,23 грн (1% * 3 723 - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018), у 2019 році - 41,73 грн (1% * 4 173 - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019), у 2020 році - 47,23 грн (1% * 4 723,00 - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020).

Розрахунок податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначений у податкових повідомленнях-рішеннях від 12.11.2021 № 0-2033 на суму 1 011,63 грн, № 0-2033 на суму 3 801,55 грн, № 0-2033 на суму 1 033,90 грн, № 25055-2414-2033 на суму 913,05 грн, № 25056-2414-2033 на суму 893,86 грн, № 25057-2414-2033 на суму З 359,27 грн, № 25053-2414-2033 на суму 714,82 грн, № 25054-2414-2033 на суму 2 684,28 гривень, має такий вигляд:

- за 2018 рік за об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 (37,23 * 91,3 * 0,210 = 714,82 грн, де 37,23 ставка податку, 91,3 - загальна площа об`єктів оподаткування, зменшена на 60 м2, 0,210 - питома вага квартири 3); за об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (37,23 * 91,3 * 0,790 = 2 684,28 грн, де 37,23 ставка податку, 91,3 - загальна площа об`єктів оподаткування, зменшена на 60 м2, 0,790 - питома вага квартири 4);

- за 2019 рік за об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (41.73* 123,8 * 0,177 = 913,05 грн, де 41,73 ставка податку, 123,8 - загальна площа об`єктів оподаткування, зменшена на 60 м2, 0,177 - питома вага квартири 2), за об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 (41.73 * 123,8 * 0,173 = 893,86 грн, де 41,73 ставка податку, 123,8 - загальна площа об`єктів оподаткування, зменшена на 60 м2, 0,173 - питома вага квартири 3), за об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (41,73 * 123,8 * 0,650 - 3 359,27 грн, де 41,73 ставка податку, 123,8 - загальна площа об`єктів оподаткування, зменшена на 60 м2, 0,650 - питома вага квартири 4);

- за 2020 рік за об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (47.23 * 123,8 * 0,650 = 3 801,55 грн, де 47,23 ставка податку, 123,8 - загальна площа об`єктів оподаткування, зменшена на 60 м2, 0,650 - питома вага квартири 4), за об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 (47.23 * 123,8 * 0,173 = 1 011,63 грн, де 47,23 ставка податку, 123,8 - загальна площа об`єктів оподаткування, зменшена на 60 м2, 0,173 питома вага квартири 3); за об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (47.23 * 123,8 * 0,177 = 1 033,90 грн, де 47,23 ставка податку, 123,8 - загальна площа об`єктів оподаткування, зменшена на 60 м2, 0,177 - питома вага квартири 2).

Не погоджуючись з такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ 25054-2414-2033 від 12.11.2021, 25057-2414-2033 від 12.11.2021, 0-2033 від 12.11.2021, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виходячи зі ставки за площу квартири, що перебуває у спільній сумісній власності, без наявності відповідної заяви про визначення платника податку з числа співвласників, не може вважатись правомірним, адже контролюючим органом не аргументовано, чому платником податку за цю нерухомість має бути саме позивач.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з правомірності нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, із застосуванням ставки 1% згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № 25053-2414-2033 від 12.11.2021, 25055-2414-2033 від 12.11.2021, 25056-2414-2033 від 12.11.2021, 0-2033 від 12.11.2021 року, 0-2033 від 12.11.2021 року, оскільки площа квартир, що перебувають у власності позивача, є більшою, ніж 85 кв.м., що передбачено пунктом 3 Додатку 1 до рішення ХМР від 22.02.2017 № 542/17.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає таке.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно з приписами статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Так, відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.1.2. пункту 266.1 статті 266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка.

З аналізу наведених норм слідує, що за загальним правилом платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є власник об`єкту оподаткування, натомість, у разі, якщо такий об`єкт перебуває у сумісній власності кількох осіб, без поділу в натурі, обов`язок зі сплати такого податку покладається на особу лише за її згодою та згодою інших співвласників.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що податковими повідомленнями-рішеннями від 12.11.2021 № 25054-2414-2033, № 25057-2414-2033, №0-2033 позивачу нараховано податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2020 роки, за об`єктом оподаткування квартира, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Так, з наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2021 № 284269226 вбачається, що квартира, розташована за адресою : АДРЕСА_1 , у період з 20.06.2013 по 29.10.2021 перебувала у спільній сумісній власності (без поділу часток) ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

За таких обставин, відповідно до пп. «б» пп. 266.1.2. п. 266.1 ст. 266 ПК України платником податку за 2018-2020 роки за об`єктом нерухомості - квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , повинна бути особа, визначена за згодою всіх співвласників.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23.12.2021 у справі №820/2124/18.

Сторонами не заперечується, що станом на дату винесення спірних податкових повідомлень-рішень (12.11.2021) будь-яких відомостей про надання згоди на те, що, відповідно до вимог абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1статті 266 ПК України, платником податку є саме ОСОБА_1 до ані до контролюючого органу ані до суду не надходило.

Отже, у даній справі покладення обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на позивача, за відсутності його згоди та згоди інших співвласників, з огляду на положення абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України, а також з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 23.12.2021 у справі № 820/2124/18, не може вважатись правомірним.

Колегія суддів звертає увагу, що контролюючий орган не обґрунтовує свою позицію щодо підстав стягнення земельного податку саме з позивача, натомість його доводи зводяться до правомірності розрахованої суми земельного податку.

Слід вказати, що відповідно до п. 73.3 ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити:

1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Згідно з підпунктом 9 підпункту 73.3.1 пункту 73.3. статтіі 73 ПК України письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема в інших випадках, визначених цим Кодексом.

З наведеного слідує, що ГУ ДПС в Харківській області не позбавлено можливості з метою дотримання вимог абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України звернутися до платників податків співвласників спірного об`єкту нерухомості з відповідним запитом про надання інформації щодо досягнутої згоди у питанні визначення особи, відповідальної за сплату податку.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, з метою дотримання вимог ПК України під час реалізації функцій, покладених на ГУ ДПС в Харківській області щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в частині отримання згоди на нарахування такого податку за 2018-2020 роки щодо квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній сумісній власності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2021 № 25054-2414-2033, 25057-2414-2033, 0-2033, якими позивачу ОСОБА_1 нараховано земельний податок на суму 9845,10 грн.

Слід вказати, що позивачем до матеріалів справи долучено заяву, адресовану начальнику ГУ ДПС у Харківській області, щодо встановлення особи, відповідальної за сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018, 2019 та 2020 року стосовно квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , датовану 02.12.2021, тобто, після винесення спірних рішень, в якій співвласники квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , просять встановити ОСОБА_2 відповідальною за сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2020 роки щодо вказаного об`єкту нерухомості.

Наведеним спростовуються доводи апелянта, щодо недосягнення згоди між співвласниками спірної квартири на момент подання позовної заяви, а також неподання до суду жодної заяви, в якій би чітко було визначено відповідальну за сплату податку особу.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Харківській області при винесенні податкових повідомлень-рішень від 12.11.2021 № 25054-2414-2033, 25057-2414-2033, 0-2033 діяло не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, передбачений Законом, що є підставою для їх скасування та задоволення позову в цій частині.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків на підставі встановлених фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 по справі № 520/25588/21 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова