Справа № 214/4218/21
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4218/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Ткаченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №214/4218/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейської Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Самойленко Марини Вікторівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд: скасувати постанову серії АР №892690 від 18 травня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, винесену поліцейською Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Самойленко М.В.; провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні нього за ч.1 ст.140 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 18 травня 2021 року інспектором ПП Самойленко М.В. у відношенні нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. 00 коп. Із постанови вбачається, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, займаючи посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць та доріг м. Кривого Рогу, а саме не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації вибоїни глибиною від 6 до 15 см, та не позначив зазначену вибоїну дорожніми знаками на проїзній частині по вул. Профспілкова в м. Кривому Розі, чим порушив вимоги п.3.1.1 ДСТУ 3587-97. Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною та такою, що винесена інспектором у відношенні нього упереджено, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та дослідження доказів. Так, у постанові не конкретизовано, яким чином вибоїна глибиною 6-15 см створює небезпеку чи перешкоду для руху, загрожує життю або здоров`ю громадян чи завдає матеріальних збитків (відповідно до п.1.5 ПДР України), що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення. Також зауважив, що у справах про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб постанова, окрім об`єктивної сторони правопорушення з посиланням на правила, норми чи стандарти, що порушені, повинна містити відомості про те, яку посаду обіймає посадова особа, які службові обов`язки на неї покладено та якими доказами підтверджуються вказані обставини. Відповідно до посадової інструкції директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради, на останнього не покладено обов`язків із забезпечення правил, норм та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху на автомобільних дорогах. За змістом ст.ст.14, 140 ч.1 КУпАП, спеціальним суб`єктом даного складу адміністративного правопорушення є посадові особи, до службових обов`язків яких відносяться повноваження з дотримання таких правил та норм - тобто до посадових осіб ДП «Укравтодор» та відповідних комунально-експлуатаційних організацій. Власником дорожніх об?єктів є територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, а ремонт і утримання доріг здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодорору та відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Таким чином, на переконання позивача, він не є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки відповідно до посадової інструкції до його обов`язків не входить утримання проїзної частини та ліквідація на ній вибоїн і право запроваджувати заходи з обмеження чи заборони руху. Крім того, оскаржувана постанова містить лише інформацію про загальні норми ДСТУ, які начебто були порушені ним, і бланкетне посилання на акт обстеження, схеми та фото, без чіткого зазначення конкретних статей і пунктів, які б описували склад правопорушення та його суть. Формулювання постанови у такій формі не відображає усіх ознак порушення, в ній не викладено, які конкретно протиправні дії чи бездіяльність, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць позивач допустив як посадова особа, що позбавляє його можливості ефективно захищатися від обвинувачення, робить неможливим об`єктивний розгляд справи, перевірку наявності чи відсутності в його діях складу правопорушення.

Ухвалою суду від 31 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ст.47 КАС України відповідач - поліцейська Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Самойленко М.В. подала відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної нею постанови. Свої заперечення мотивувала тим, що згідно зі ст.14 КУпАП посадові особі підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Пунктом 3 ДСТУ 3587-97 визначено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості. Так, п.п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 регламентує, що покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1. Стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, - щодекадно. Із п.п.3.1.2 ДСТУ 3587-97 слідує, що гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг І - III категорій і груп А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см - для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1. У п.1 ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ст.ст.2, 6 Закону України «Про державну службу», посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативно-правовими актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій. Відповідач зауважила, що 18 травня 2021 року в ході проведення обстеження дороги по вул. Профспілкова в м. Кривому Розі, встановлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, займаючи посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць та доріг м. Кривого Рогу, а саме не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації вибоїни глибиною від 6 до 15 см, та не позначив зазначену вибоїну дорожніми знаками, чим порушив вимоги п.3.1.1, п.3.1.2 ДСТУ 3587-97, ст.12 Закону України «Про дорожній рух», п.1.5 ПДР України. Відповідний акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, схему із фото фіксацією було складено. 18 травня 2021 року за результатами розгляду справи вона дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП. Посилання позивача на те, що він не є суб`єктом складу даного правопорушення відповідач вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються приписами ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух». Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, фактично він спотворює дійсні обставини справи аби уникнути відповідальності. Тому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Відповідь на відзив позивач не подавав, заяв про надання додаткового строку для цього не заявляв.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за відсутності сторін та інших учасників справи з урахуванням їх позиції по справі, оскільки жоден з них не заявив про свою участь в судовому засіданні.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради.

18 травня 2021 року інспектором ВБДР Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП НПУ Самойленко М.В. винесено постанову серії АР №892690 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, у зв`язку з порушенням п.1.5 ПДР України та п.3.1.1, п.3.1.2 ДСТУ 3587-97 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. 00 коп. (а.с.15).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 18 травня 2021 року о 15.40 год. ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, обіймаючи посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць та доріг м. Кривого Рогу, а саме не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни глибиною від 6 до 15 см, та не позначив зазначену вибоїну дорожніми знаками на проїзній частині по вул. Профспілкова в м. Кривому Розі.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.140 КУпАП, з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута в кабінеті 510 розташованому в буд. АДРЕСА_1 , тобто в за місцем розташування Криворізької міської ради, інспектором ПП Самойленко М.В. як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, за участю ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 18 травня 2021 року.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам, а також наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення. Відсутність однієї складової правопорушення виключає наявність протиправності соціально шкідливого діяння, як наслідок, особа не несе юридичну відповідальність за його вчинення.

Частина 1 статті 140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Так, об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері управління та забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у недодержанні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм, і стандартів, при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Тобто суб`єкт є спеціальним.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу так і необережності.

Для настання відповідальності за ст.140 ч.1 КУпАП необхідно встановити, що особа порушила правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Згідно ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч.1 ст. 11 Закону України «Про дорожній рух», міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та об`єднання у межах своєї компетенції забезпечують безпеку дорожнього руху, несуть відповідальність за виконання державних і галузевих програм у сфері дорожнього руху, видають нормативно-правові акти про дорожній рух, що не суперечать законодавству про дорожній рух, сприяють підприємствам, установам та організаціям, що входять до їх складу, у здійсненні заходів, спрямованих на забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1, 2 ч. 3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху.

Положенням п.«а» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, а саме організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради. Відповідно до змісту посадових обов`язків останнього, директор департаменту (розділ ІІ посадової інструкції, а.с.10-14) між іншим: координує роботу у сфері дорожньо-мостового господарства, здійснює керівництво діяльністю департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, забезпечує виконання функцій замовника з будівництва, реконструкції, поточного та капітального ремонтів об`єктів дорожньо-мостового господарства міста, проведення закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, відповідно до чинного законодавства України.

При цьому, відповідно до розділу ІV посадових обов`язків, директор Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на департамент обов`язків, незадовільний стан трудової дисципліни серед підлеглих і використання прав, які передбачені цією посадовою інструкцією.

Виходячи з порівняльного аналізу вказаних вище положень, встановлених судом обов`язків ОСОБА_1 , зважаючи на відповідальність останнього, яка включає в себе принцип змішаної вини, який полягає у тому, що при визначенні відповідальності ОСОБА_1 враховується вина всього підпорядкованого йому підрозділу, а також виконавця замовлених робіт з ремонту об`єктів дорожньо-мостового господарства міста, а також зважаючи на презумпцію доведення вини, яка полягає в тому, що особа є невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення і не може бути піддана адміністративному стягненню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено відповідним рішенням уповноважених органів, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 з приводу інкримінованого йому діяння не є абсолютно визначеною та доведеною, враховуючи наступне.

Так, відповідно до вимог п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Вимогами п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 визначено, що покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1, яка міститься у цьому ж пункті.

Положеннями п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 визначено, що гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1.

Отже, при виявленні граничної глибини вибоїн відносно рівня покриття проїзної частини, яка перевищує 4,0 см, законодавець визначив спочатку можливість усунення недоліків в термін не більше ніж 5 діб з моменту їх виявлення. Така конструкція правової норми є абсолютно визначеною, тобто такою, що з вичерпною конкретністю і повнотою встановлюють умови дії та зобов`язання адресату, зважаючи на те, що така норма з точки зору наявності санкцій є відносно визначеною, тобто такою, що не містить вичерпних вказівок на зміст санкцій або відсилку до них за недотримання вимог ДСТУ 3587-97.

У даному випадку відповідач не встановив, чи було відомо позивачу в силу його службових обов`язків про зазначене у постанові пошкодження проїзної частини дороги та чи порушив він, виходячи з цього, терміни усунення цих недоліків, чи видавався відповідний припис щодо цього та чи отримував цей припис позивач безпосередньо. Також, відповідач не встановив, що саме позивачем були допущені дії або бездіяльність щодо усунення недоліків.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в даному випадку відсутня подія адміністративного правопорушення, а сам по собі факт наявності пошкодження проїзної частини у вигляді вибоїни не доводить вину позивача у невжитті своєчасних заходів щодо належного експлуатаційного стану цієї ділянки, адже матеріали справи не містять доказів обізнаності позивача про відповідні пошкодження (відповідне повідомлення, припис про усунення пошкодження, тощо). Отже, відповідач при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, без достатніх підстав виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, спірна постанова не містить посилань, що недотримання п.п.3.1.1 та 3.1.2 ДСТУ 3587-97 створює небезпеку чи перешкоду для руху, загрожує життю або здоров`ю громадян, завдає або може завдати матеріальних збитків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Згідно зі ст.246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, яким помилково при зверненні до суду судовий збір не сплачено в сумі 454 грн. 00 коп., тому судовий збір підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в дохід держави до спеціального фонду України. Приймаючи таке рішення суд зауважує, що Полк ПП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу юридичної особи та відповідно до бюджетного законодавства не має самостійного балансу, не отримує та не являється розпорядником бюджетних коштів, у зв`язку з чим судові витрати підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції України. Cтягнення судових витрат із суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого була відповідачем у справі, прямо передбачено ч.1 ст.139 КАС України.

Хоча й несплата позивачем судового збору за пред`явлення позову встановлена після відкриття провадження, однак не позбавляє суд права стягнути цей судовий збір в дохід держави. Залишення позову без розгляду з підстав несплати позивачем судового збору - є правом суду, а не обов`язком.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейської Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Самойленко Марини Вікторівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи - задовольнити.

Постанову серії АР №892690 від 18 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, винесену поліцейською Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Самойленко Мариною Вікторівною - скасувати, а справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України 454 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Поліцейська Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Самойленко Марина Вікторівна, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії, буд.11.

Рішення суду складено та підписано 21 серпня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко