Справа № 496/2024/23
Суддя: Драніков С. М.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/2024/23
Провадження № 2-а/496/16/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

за участю секретаря Чорної В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області про скасування постанови та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову поліцейського ВРПП ОРУП №2 старшого сержанта поліції Іванченка Ю.М. серії БАД №120343 від 08.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 536,80 грн. Свої вимоги мотивує тим, що поліцейським ВРПП ОРУП №2 старшим сержантом поліції Іванченко Ю.М. 08.03.2023 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 120343, якою було притягнуто до адміністративної відповідальністі ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Відповідно до вказаної постанови, 08.03.2023 року о 06:20 год. в с. Кам`янка Біляївського району, по вул. Тираспольська, 11, водій керував т/з, в якого були відсутні передбачені конструкцією задній захисний пристрій, захисні бризковики, також відсутнє посвідчення водія, тобто не має права керувати даним т/з, чим порушив вимоги п. 2.1 а, п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП. З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства з огляду на наступне. Позивач надав поліцейському всі необхідні документи на його прохання, в тому числі, посвідчення водія, строк дії якого закінчився 06.03.2022 року. Позивач звертає увагу суду на постанову КМУ від 03.03.2022 року №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», якою встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. Таким чином, враховуючи наведене, позивач вважає, що він на законних підставах керував транспортним засобом, адже термін його посвідчення водія, виданого йому вперше продовжує діяти на всій території України до скасування чи припинення воєнного стану в Україні, тому працівник поліції не мав жодних підстав для винесення оскаржуваної постанови. Крім того, відповідачем достатніми, належними та допустимими доказами не підтверджено факт вчинення позивачем вищевказаних адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою поліцейського ВРПП ОРУП №2 старшого сержанта поліції Іванченко Ю.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 120343 від 08.03.2023 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальністі за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

У зазначеній постанові вказано, що 08.03.2023 року о 06:20 год. в с. Кам`янка Біляївського району, по вул. Тираспольська, 11, водій ОСОБА_1 керував т/з, в якого були відсутні передбачені конструкцією задній захисний пристрій, захисні бризковики, також відсутнє посвідчення водія, тобто не має права керувати даним т/з, чим порушив вимоги п. 2.1 а, п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Приписами п. 31.4 ПДР України заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація.

Так, п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху встановлено, що забороняється експлуатація транспортних засобів у разі відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Частина 1 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Постановою КМУ від 03.03.2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Тобто, незважаючи на те, що строк дії посвідчення водія ОСОБА_1 , яке він надав поліцейському, закінчився, але в період воєнного стану він допускається до керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто його керування транспортним засобом 08.03.2023 року за обставин, викладених в постанові відповідача, є правомірним.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В графі № 7 оскаржуваної постанови «до постанови додаються» нічого не зазначено.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративниз правопорушень є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не було порушено вимоги ПДР України, а відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено тих обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 120343 не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, оскільки під час розгляду судом вказаної адміністративної справи відповідачем жодним доказом не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладені в постанові обставини та факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області судовий збір у розмірі 536,80 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 121, 126, 245, 247, 251, 252, 280, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 9, 77, 90, 132, 139, 243 - 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області про скасування постанови та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського ВРПП ОРУП №2 старшого сержанта поліції Іванченка Юрія Миколайовича серії БАД №120343 від 08.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області(, місцезнаходження: Одеська область, м. Біляївка, вул. Успенська, 2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.М. Драніков