Справа № 580/5061/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року справа № 580/5061/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку загального провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

20.06.2023 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн за вересень-грудень 2022 року, а також за січень-березень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

зобов`язання нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, установлену вказаною постановою Уряду, у розмірі 100000,00грн за вересень-грудень 2022 року, а також за січень-березень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Стверджує, що після поранення перебував на постійному лікуванні внаслідок поранення та відповідно до зазначеної вище постанови КМУ набув право на отримання грошового забезпечення з розрахунку 100000,00грн за увесь час лікування, яке відповідач не включив до розрахунку заробітної плати.

Ухвалою від 23 червня 2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив її розгляд здійснювати правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з даними рекомендованого повідомлення ухвалу відповідач отримав 10.07.2023.

В межах встановленого строку правом надати відзив та відповідь сторони не скористалися. Всі подані сторонами докази долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Всі подані сторонами докази долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтованих клопотань про судовий розгляд справи з викликом сторін у відкриті судові засідання не надійшло, з огляду на відсутність доцільності призначити експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами письмового провадження.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Посвідченням від 10.08.2022 серії УБД №375837 підтверджується, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

28.11.2022 перебуваючи на виконанні бойового завдання на лінії зіткнення з ворогом позивач отримав вогнепальне, а також артилерійське поранення, внаслідок арт-отбстрілу з боку ворога, що підтверджується Карткою пораненого (ТССС CARD) ОСОБА_1 від 28.11.2022 . У ній зазначено первинний діагноз, а саме ВП (28.11.2022). ВОСП правої кисті, грудної клітини справа, поперекової ділянки справа, поблизу населеного пункту Курдюмівка, Бахмутського району, Донецької області. Первинним медичним документом, який видано позивачу є форма №100 - первинна медична картка невідкладної допомоги, вякій зазначені дата та час поранення, діагноз, спосіб евакуації.

У картці форми №100 первинної медичної картки М21397 від 28.11.2022 зазначено діагноз позивача: ВП (28.11.2022). ВОСП правої кисті, грудної клітини справа, поперекової ділянки справа.

У подальшому позивача направлено на обстеження в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова «ДОР», де також встановлено діагноз і причину поранення позивача, а саме: ВП (28.11.2022). ВОСП правої кисті, грудної клітини справа, поперекової ділянки справа, що підтверджується довідкою від 30.11.2022 М6535 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу, а також випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 30.11.2022року № Е15367.

Відповідно до обстеження проведеного 01.12.2022 КП «Волинська обласна клінічна лікарня» зазначено висновок: наявні осколки на рівні середньої долі правої легені прикоренево розхміром 8*5 мм, у м`яких тканинах зліва на рівні L5 хр, розміром 15*3 м та на рівні м`яких тканин сідниць справа до 2 мм. Правобічна полісигментарна пневмонія. Правобічний гідроторакс.

У довідці військово-лікарської комісії №925 від 07.12.2022, а також виписці від 07.12.2022 №19319 із медичної карти стаціонарного хворого зазначено діагноз: Мінно-вибухова травма (28.11.2022) Вогнепально-уламкові поранення грудної клітини, правої кисті, попереку. Неправильно-консолідований перелом V п`ясткової кістки з кутовим зміщенням. Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2022 року №3383 службовим розслідуванням встановлено, що під час проведення службового розслідування фактів, які б підтверджували перебування позивача в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не встановлено. Поранення та бойове травмування військовослужбовця пов`язані із захистом Батьківщини. Причиною отримання поранення та бойового травмування є обстріл з міномету з боку збройних сил Російської Федерації під час виконання обов`язків військової служби пов`язаних із захистом Батьківщини по забезпеченню виконання заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що не залежало від їх поведінки.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 11.01.2023 №43, а також випискою №99 із медичної карти стаціонарного хворого від 11.01.2023 діагноз позивача: мінно-вибухова травма (28.11.2022). Стан після видалення стороннього тіла правої легені (04.01.2023). Травма пов`язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до Витягу із наказу Командира військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2023 №20 позивача - навідника 2 кулеметного відділення взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону з 18 січня 2023 року виведено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

У консультаційному висновку спеціаліста від 02.03.2023 зазначено діагноз позивача: "Наслідки мінно-вибухового поранення поперекового відділу хребта. Радикулопатія; Радикулярний больовий синдром справа".

У Витязі із медичної картки від 10.03.2023 №350 заключний діагноз позивача: "наслідки МВТ (28.10.2022). Вогнепальні уламкові поранення грудної клітки, правої кисті, попереку, Неправильно-консолідований перелом V п`ясткової кістки з кутовим зміщенням. Стан після видалення стороннього тіла правої легені, попереку. Вторинна (вертеброгенна, післятравматична) радикулонейралгія, стадія нестійкої ремісії з помірним больовим синдромом м`яземо-тонічним компонентом на фоні остеохондрозу хребта, травматизації міжреберних проміжків. Деформуючий остеоартроз кульшових суглобів І ст. Кіфосколіоз 3 ст."

Згідно з Витягом із медичної карти від 27.03.2023 №444 заключний клінічний діагноз позивача: "Наслідки МТВ (28.10.2022). Вогнепальні уламкові поранення грудної клітки, правої кисті, попереку. Неправильно-консолідований перелом V п`ясткової кістки з кутовим зміщенням. Стан після видалення стороннього тіла правої легені, попереку. Вторинна (вертеброгенна, післятравматична) радикулонейралгія, стадія нестійкої ремісії з помірним больовим синдромом м`язево-тонічним компонентом на фоні остеохондрозу хребта, травматизації міжреберних проміжків. Деформуючий остеоартроз кульшових суглобів І ст. Кіфосколіоз 3 ст."Відповідно до довідки від ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 27.03.2023, реєстраційний номер 263322, позивач пройшов огляд і був госпіталізований.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 05.04.2023 №1755, а також Довідкою-випискою з історії хвороби стаціонарного хворого від 05.04.2023 №588664 позивачу встановлено діагноз: "Стан після оперативного лікування (дата операції - 28.03.202), Видалення стороннього тіла правої сідниці, проведеного з приводу: Наслідки мінно-вибухового поранення поперекового відділу хребта. Радикулопатія; Радикулярний больовий синдром справа. Стороннє тіло правої сідниці. Захворювання, Так, пов`язане із проходженням військової служби."

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста ортопеда і травматолога , від 09.05.2023 №589722107, а також Протоколу рентгенологічного дослідження від 09.05.2023 №48-10 зроблено висновок: "Правобічний С-подібний сколіоз сегмента хребта Т7-L5 третього Rg ступеню. Остеоартрит грудного відділу хребта, Поранення пов`язане з захистом Батьківщини (довідка 5 №5891 від 28.04.2023). Ступінь важкості травми - важкий."

У консультаційному висновку спеціаліста від 09.05.2023 зазначено діагноз: Адгезивний процес правої плевральної порожнини після проникаючого мінновибухового поранення 28.10.2022. Операція - ВАТС 04.01.2023 року - видалення стороннього тіла правої легені. ДН2 (два) ст.

Згідно з консультаційниим висновком спеціаліста від 12.05.202 діагноз:"Комбінований геморой ІІ-ІІІ ст. Тромбоз зовнішнього гемороїдального вузла."

У довідці військово-лікарської комісії від 24.05.2023 №517 зазначено діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), а саме: Наслідки МВТ (28.11.2022), проникаючого вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин грудної клітки справа, правої кисті, перелом V п`ясної кістки правої кисті, правої сідниці та поперекової ділянки справа, ліковане оперативно (04.01.2023 - ВАТС видалення стороннього тіла правої легені; 02.12.2022 - видалення стороннього тіла поперекової ділянки; 28.03.2023 - видалення стороннього тіла правої сідниці) у вигляді зміцнілих шкірних рубців грудної клітки, поперекової ділянки, правої сідниці, правої кисті; неправильно зрощеного перелому V п`ясної кістки; адгезивного процесу правої плевральної порожнини без порушення зовнішнього дихання. За наказом МОЗ від 04.07.2007 №370 - поранення відноситься до важкого ступеня. Поранення, Так, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 77-6, 64-6 графи II Розкладу хвороб, графи_-_ ТДВ_-_ обмежено придатний до військової служби; непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах.

Випискою за картковим рахунком позивача підтверджується виплата заробітної плати відповідачем за період з листопада 2022 року до травня 2023 року. У листопаді зараховано 14712,97грн + 29927,42грн + 58567,64грн, у грудні 2022 року - 14876,76грн + 99900,00грн + 529,47грн, у січні 2023 року 14713,61грн + 98500,00грн, у лютому 2023 року 43164,42грн, у березні 2023 року 68950,00грн + 21009,31грн, у квітні 2023 року 13129,31грн, у травні 2023 року 652,56грн.

Не отримавши додаткової винагороди за час перебування на лікуванні позивач подав в суд позовну заяву.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі ЗУ №2232-XII).

Так, відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок згідно з ч.3 ст.1 ЗУ №2232-XII включає:

підготовку громадян до військової служби;

приписку до призовних дільниць;

прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

проходження військової служби;

виконання військового обов`язку в запасі;

проходження служби у військовому резерві;

дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.4 ст.2 ЗУ №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч.1 ст.24 ЗУ №2232-XII вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч.1 ст.40 ЗУ №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч.1 ст.43 ЗУ №2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі ЗУ №2011-XII).

Відповідно до ст.12 ЗУ №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У статті 2 ЗУ №2011-XII акцентовано, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Абзацом першим ст.9 ЗУ №2011-XII Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.4 ст.9 ЗУ №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) згідно зі ст.19 ЗУ №2011-XII можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, відповідно до ст.23 ЗУ №2011-XII здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), редакція якої неодноразово змінювалася. Для спірних правовідносин вона діє у редакції з 19.07.2022.

Пунктом першим вказаної Постанови установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У абз.5 п.1 Постанови №168 зазначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас на дату виникнення спірних правовідносин з метою реалізації Постанови №168 Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (далі Окреме доручення), в якому серед іншого зазначив, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець (абз.3, 4 п.3 Окремого доручення).

Отже, безпосередня участь військовослужбовця у зазначених вище заходах має підтверджуватися документально на підставі вказаних вище документів.

Згідно з п.5 Окремого доручення виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Пункт 8 Окремого доручення регулює питання виплати грошового забезпечення за період лікування внаслідок поранення: у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100 000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних"), за час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого та перебування у ВІДПУСТЦІ у зв`язку із хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою") війьськово-лікарської комісії.

Відповідно до пп. 10,11 розділу XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Вказаними вище медичними довідками підтверджується, що позивач 28.11.2022 перебуваючи на виконанні бойового завдання на лінії зіткнення з ворогом отримав вогнепальне, а також артилерійське поранення та протягом спірного періоду перебував на лікуванні у вказаних вище медичних закладах.

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2022 року №3383 службовим розслідуванням встановлено, що під час проведення службового розслідування фактів, які б підтверджували перебування позивача в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не встановлено. Поранення та бойове травмування військовослужбовця пов`язані із захистом Батьківщини. Причиною отримання поранення та бойового травмування є обстріл з міномету з боку збройних сил Російської Федерації під час виконання обов`язків військової служби пов`язаних із захистом Батьківщини по забезпеченню виконання заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що не залежало від їх поведінки.

Враховавш вказані вище норми законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, установленої Постановою №168. Водночас суд установив, що позивачу у спірному періоді виплачено відповідачем заробітну плату у таких розмірах: за жовтень 2022 року - 103207, 06грн, за листопад 2022 року 115306,23грн, за грудень 2022 року 113213,61грн, за січень 2023 року 43164,42грн, за лютий 2023 року 89959,31грн, за березень 2023 року 13129,31грн, за квітень 2023 року 652,56грн, що підтверджується вказаною вище випискою з карткового рахунку позивача. Отже, за період з жовтня 2022 року до грудня 2022 року позивач отримав додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. Водночас суд урахував, що вказану вище травму позивач отримав 28.11.2022. Тому включення у спірний період вересень 2022 року за вказаних у позовній заяві підстав спору - не обґрунтоване. За вказані вище періоди відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00грн. Тому в цій частині позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Оскільки відсутні належні, достовірні та допустимі докази нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00грн за січень-березень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за вказаний період.

Право позивача на спірну доплату в підвищеному розмірі доведене за період січень-березень 2023 року. Відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, установленої Постановою №168 у розмірі 100000 грн за січень-березень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Врахувавши викладені вище обставини спору та норми законодавства, суд дійшов висновку, що належним повним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, установлену вказаною постановою Уряду, у розмірі 100000,00грн за січень-березень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Отже, доводи позовної заяви про порушення відповідачем заявлених прав позивача підтверджені, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат, відсутні підстави для його розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн за січень-березень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткову винагороду, установлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000,00грн за січень-березень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 18.08.2023.