Справа № 340/768/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 340/768/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року (суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес»

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 11.01.2022: № 2 та № 2.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 11 січня 2022 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 474236 грн. і накладено штрафну санкцію у сумі 118559 грн. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 11 січня 2022 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес» зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 159565 грн. за червень 2021 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач звертає увагу, що апеляційна скарга не містить жодного доводу в спростування висновків суду першої інстанції, а лише цитує висновки акту перевірки. При цьому апелянт не надає жодного належного доказу на підтвердження висновків акту перевірки.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Прогрес» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також з питань правильності нарахування, обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 30.06.2021, за результатами якої складено Акт № 4390/11-28-07-02/05526770 від 16.12.2021.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 11.01.2022: № 2, відповідно до якого позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 592795,00 грн.; № 2, згідно з яким позивачеві зменшено від`ємне значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 159565,00 грн.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими правочини, укладені TOB «Прогрес» з ТОВ «МІФАЛЬ ОІЛ», ТОВ «КИЇВТРАНСЕНЕРГО», ТОВ «ЕЛЕКТРІКЛ ІНСТАЛЕШН», не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право платника податків на нарахування податкового кредиту залежить від сукупності подій, а саме: здійснення контрольованої операції, сплата коштів за такою операцією, реальне отримання товару/послуг, отримання податкової накладної.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Прогрес» (Покупець) та ТОВ «МІФАЛЬ ОІЛ» (Постачальник) було укладено Договір № 27/07/20 від 27.07.2020, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати (поставити), а Покупець прийняти та оплатити: корма для тварин. Найменування, якість, умови та строки поставки, ціна за одиницю та загальна вартість товару зазначається у специфікаціях та/або видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано до суду: Специфікацію № 1 від 27.07.2020 на постачання товару макуху ріпакову, в кількості 150 т +/- 10% на суму 795000,00 грн. з ПДВ +/- 10% з терміном поставки до 31.08.2020; сертифікат якості від 20.08.2020 підприємства-виробника ТОВ «МІФАЛЬ ОІЛ»; видаткові накладні: від 30.07.2020 в обсязі товару 30.180 т на суму 159954,00 грн. з ПДВ, від 12.08.2020 в обсязі товару 26.220 т на суму 138966,00 грн. з ПДВ, від 20.08.2020 в обсязі товару 26.750 т на суму 141775,00 грн. з ПДВ, від 27.07.2020 в обсязі товару 29.300 т на суму 155290,00 грн. з ПДВ, від 01.09.2020 в обсязі товару 30.040 т на суму 159212,00 грн. з ПДВ, від 03.09.2020 в обсязі товару 24.480 т на суму 129744,00 грн. з ПДВ; ТТН № 87 від 30.07.2020, ТТН № 75 від 20.08.2020, ТТН № 73 від 12.08.2020, ТТН № 77 від 01.09.2020, ТТН № 76 від 27.08.2020, № 78 від 03.09.2020; виписку по рахунку за оплату макухи ріпакової на суму 159000,00 грн.

Між цими самими сторонами був укладений аналогічний договір № 15/05/21 від 18.05.2021, до якого складено Специфікацію № 1 від 18.05.2021 на постачання товару шрот соняшниковий, в кількості 100 т +/- 10% на суму 1160000,00 грн. з ПДВ +/- 10%.

Сторонами договору складено видаткові накладні: від 19.05.2021 в обсязі 21.400 т на суму 248240,00 грн. з ПДВ, від 20.05.2021 в обсязі 21.980 т на суму 254968,00 грн. з ПДВ, від 20.05.2021 в обсязі 21.500 т на суму 249400,00 грн. з ПДВ, від 24.05.2021 в обсязі 21.700 т на суму 251720,00 грн. з ПДВ, від 25.05.2021 в обсязі 21.580 т на суму 250328,00 грн. з ПДВ; товарно-транспортні накладні: № 35 від 19.05.2021, № ? від 20.05.2021, № 36 від 20.05.2021, № ? від 24.05.2021, № 42 від 25.05.2021.

В якості доказів оплати поставленого товару шроту соняшникового, позивачем надано виписку по рахунку на суму 2029622,00 грн.

Також матеріали справи містять звіти про рух матеріальних цінностей.

Між ТОВ «Прогрес» (Покупець) та ТОВ «КИЇВТРАНСЕНЕРГО» (Постачальник) укладено договір № 22-04/20 від 22.04.2020 про постачання шроту соняшникового.

На підтвердження реальності виконання названого договору позивачем надано: Специфікацію № 1 від 22.04.2020 на постачання товару в кількості 60 т +/- 5% на суму 408000,00 грн. з ПДВ з терміном поставки 24.04.2020; Специфікацію № 2 від 08.05.2020 на постачання товару в кількості 50 т +/- 5% на суму 345000,00 грн. з ПДВ з терміном поставки 12.05.2020; Специфікацію № 3 від 12.05.2020 на постачання товару в кількості 60 т +/- 5% на суму 414000,00 грн. з ПДВ з терміном поставки 18.05.2020; Специфікацію № 4 від 02.06.2020 на постачання товару в кількості 60 т +/- 5% на суму 420000,00 грн. з ПДВ з терміном поставки 3-6.06.2020; Специфікацію № 5 від 09.06.2020 на постачання товару в кількості 60 т +/- 5% на суму 420000,00 грн. з ПДВ та 30 т тріски на суму 399000,00 грн. з ПДВ з терміном поставки 24.04.2020; Специфікацію № 6 від 25.06.2020 на постачання товару в кількості 31 т +/- 5% на суму 409200,00 грн. з ПДВ з терміном поставки 29.06.2020; Специфікацію № 7 від 01.07.2020 на постачання товару в кількості 60 т +/- 5% на суму 420000,00 грн. з ПДВ та 30 т макухи соєвої на суму 405000,00 грн. з ПДВ з терміном поставки 10.07.2020; видаткову накладну від 24.04.2020 в обсязі 30,7 т на суму 208760,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 30.04.2020 в обсязі 33,38 т на суму 213384,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 12.05.2020 в обсязі 23,36 т на суму 161184,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 12.05.2020 в обсязі 26,12 т на суму 180228,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 18.05.2020 в обсязі 37,14 т на суму 256266,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 18.05.2020 в обсязі 25,26 т на суму 174294,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 03.06.2020 в обсязі 23,26 т на суму 162820,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 06.06.2020 в обсязі 28,82 т на суму 201740,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 12.06.2020 в обсязі 22,93 т на суму 304969,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 17.06.2020 в обсязі 32,04 т на суму 224280,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 17.06.2020 в обсязі 27,22 т на суму 190540,00 грн. з ПДВ; видаткову накладну від 06.07.2020 в обсязі 33,688 т на суму 235816,00 грн. з ПДВ; ТТН від 24.04.2020, ТТН від 30.04.2020, ТТН від 12.05.2020, ТТН від 12.05.2020, ТТН від 18.05.2020, ТТН від 18.05.2020, ТТН від 03.06.2020, ТТН від 06.06.2020, ТТН від 17.06.2020, ТТН від 17.06.2020, ТТН від 06.07.2020; виписку по рахунку за оплату товару на суму 2176000,00 грн.; звіти про рух матеріальних цінностей.

Також між ТОВ «Прогрес» (Замовник) та ТОВ «ЕЛЕКТРІКЛ ІНСТАЛЕШН» (Підрядник) було укладено Договір № ЕІ-12/19 від 12.12.2019, відповідно до якого Підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик виконати електромонтажні роботи по монтажу та встановленню системи компенсації реактивної потужності. Склад, вартість (ціна) та обсяг робіт визначаються на підставі завдання Замовника та зазначаються в кошторисній документації, складеній Підрядником. Підрядник має право за письмовим погодженням із Замовником залучати до виконання робіт субпідрядників. Вартість виконання робіт складає 268848,78 грн. з ПДВ.

В межах цього Договору складено: довідку про вартість виконаних робіт за квітень 2020 року в сумі 268848,78 грн.; погодження договірної ціни в сумі 268848,78 грн.; локальний кошторис; рахунок на оплату допоміжних робіт від 12.12.2019 на суму 8020,80 грн.; Акт від 13.01.2020 надання послуг допоміжних робіт; рахунок на оплату № 1 від 11.01.2020 на суму 268848,78 грн. з ПДВ; Акт приймання виконаних робіт за квітень 2020 року на суму 268848,78 грн. з ПДВ.

Оплата в сумі 276869,58 грн. проведена в безготівковій формі, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «Прогрес».

Апелянт зазначає, що з аналізу податкової інформації вбачається, що за договорами поставки товару контрагенти позивача не мали достатніх матеріальних активів, трудових ресурсів для здійснення господарських операцій, не декларували доходи та витрати, пов`язані зі здійсненням господарської діяльності у спірному періоді, також не підтверджено можливість забезпечення виконання умов договорів за ланцюгом постачання (придбання необхідної сировини, товарів тощо).

Щодо взаємовідносин з ТОВ «ЕЛЕКТРІКЛ ІНСТАЛЕШН», позивачем не було надано ані під час перевірки, ані після її завершення первинні документи на підтвердження реальності виконання умов договору, відтак подані до суд документи є формально складеними.

Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність висновків Акту перевірки та наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції допустився формального розгляду справи, не дослідив надані позивачем докази в сукупності з доводами відповідача, не надав належну оцінку останнім, обмежився загальними висновками щодо неприпустимості будувати висновки Акту перевірки лише на податковій інформації та перекладати відповідальність на позивача за порушення податкової дисципліни з боку контрагентів. Таким чином, рішення суду першої інстанції не відповідає критерію обґрунтованості. Крім того, скасовуючи податкові повідомлення-рішення, суд першої інстанції не зазначив їх номери, що впливає на його зрозумілість та ускладнює його виконання, що, в свою чергу, не забезпечує належний захист прав та інтересів позивача, як наслідок, рішення суду першої інстанції не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Усуваючи такий процесуальний недолік суду першої інстанції, надаючи оцінку первинним документам, які містяться в матеріалах справи, та доводам сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «МІФАЛЬ ОІЛ», останні стосувалися постачання макухи ріпакової в кількості 150 т +/- 10% на суму 795000,00 грн. з ПДВ +/- 10%, а також шроту соняшникового в кількості 100 т +/- 10% на суму 1160000,00 грн. з ПДВ +/- 10%.

З аналізу наданих позивачем первинних документів вбачається, що відповідно до видаткових накладних загальна маса макухи ріпакової склала 166.97 т, загальна вартість 884941,00 грн. При цьому суд апеляційної інстанції обрахував можливу похибку 10% від визначеного обсягу та ціни в Специфікації, в результаті чого загальна маса продукції могла становити 165 т, загальна вартість 874500,00 грн.

Таким чином, надані позивачем видаткові накладні не відповідають умовам Договору № 27/07/20 від 27.07.2020 та Специфікації № 1 від 27.07.2020.

Більш того, в результаті аналізу товарно-транспортних накладних, суд апеляційної інстанції встановив, що було поставлено 107.38 т товару, а випискою по рахунку підтверджено оплату товару в розмірі 159000,00 грн.

Згідно з видатковими накладними щодо постачання шроту соняшникового, загальна вага останнього склала 108.16 т, загальна вартість 1254656,00 грн.

Враховуючи допустиму згідно зі Специфікацією похибку 10% від визначеного обсягу та ціни, загальна маса продукції може становити 110 т, загальна вартість 1276000,00 грн., що не відповідає визначеним у Договорі № 15/05/21 від 18.05.2021 та Специфікації № 1 від 18.05.2021 ціні та обсягу товару.

При цьому, відповідно до товарно-транспортних накладних, на адресу позивача було поставлено шрот соняшниковий в обсязі 89.50 т.

Суттєві невідповідності були виявлені судом апеляційної інстанції й під час аналізу первинних документів за Договором № 22-04/20 від 22.04.2020, укладеним Між ТОВ «Прогрес» та ТОВ «КИЇВТРАНСЕНЕРГО».

Так, за умовами цього договору, позивачеві постачався товар шрот соняшниковий, натомість до окремих специфікацій та видаткових накладних було включено товар, не передбачений договором (макуха соєва та тріска), за який також було проведено оплату в межах договору № 22-04/20. Відтак відповідні документи не можуть бути прийняті як належні докази на виконання умов Договору № 22-04/20 від 22.04.2020.

Щодо постачання шроту соняшниковий, за Специфікаціями загальна маса товару склала 381 т, загальна вартість якого складає 2836200,00 грн. Відповідно до обрахованої судом допустимої 5% похибки загальна маса товару може становити 400.05 т, загальна вартість 2978010,00 грн.

Натомість позивачем надано видаткові накладні на загальну масу 343.918 т з загальною вартістю 2514281,00 грн., при цьому згідно з ТТН товар було поставлено в обсязі 318.988 т на суму 2209312,00 грн. Оплата проведена в розмірі 2176000,00 грн.

Відтак, надані первинні документи не підтверджують реальність виконання умов договорів № 27/07/20 від 27.07.2020, № 15/05/21 від 18.05.2021 та № 22-04/20 від 22.04.2020 і в сукупності з доводами відповідача, які ґрунтуються на зібраній податковій інформації, свідчать про їх формальне складання.

Також судом першої інстанції залишилися без належної уваги доводи податкового органу, що ані під час перевірки, ані після її завершення, позивачем не було надано належні первинні документи на підтвердження господарських правовідносин з ТОВ «ЕЛЕКТРІКЛ ІНСТАЛЕШН».

Матеріали справи дійсно містять належно складні на виконання умов Договору № ЕІ-12/19 від 12.12.2019 первинні документи, проте позивач ані під розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не надав пояснення щодо поважності причин ненадання цих документів податковому органу.

Також позивачем не подавалися заперечення на акт перевірки в частині викладення в ньому недостовірної інформації щодо ненадання первинних документів, а тому суд апеляційної інстанції приймає такі доводи відповідача, як доведені.

Відповідно до п. 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що первинні документи можуть бути подані платником податків під час перевірки або після її завершення, але до моменту прийняття податкового повідомлення-рішення. В іншому випадку такі документи вважаються такими, що були відсутні у платника податків на час складання податкової звітності.

Відтак, надані позивачем до позовної заяви первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «ЕЛЕКТРІКЛ ІНСТАЛЕШН» не приймаються судом апеляційної інстанції як належні та допустимі докази реальності виконання умов Договору № ЕІ-12/19 від 12.12.2019.

Враховуючу сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, що тягне за собою його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року в адміністративній справі № 340/768/22 скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 21 серпня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 серпня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова