Справа № 200/1177/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року справа №200/1177/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року (повне судове рішення складено 25 квітня 2023 року) у справі № 200/1177/23 (суддя в І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні в розмірі 10 225 грн.;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з дати призначення пенсії за віком у 2022 році із застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки (10 846,37 грн.);

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що у зв`язку із досягненням пенсійного віку вона звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою на призначення пенсії за віком. Під час обрахунку розміру пенсії відповідачем неправомірно був застосований показник середньої заробітної плати в розмірі 10 225 грн., оскільки він є меншим за усереднений показник середньої заробітної плати 2019-2021 років, який за даними Пенсійного фонду України становить 10 846,37 грн. Крім того, позивач на день досягнення пенсійного віку мала право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, однак, відповідачем така допомога нарахована та виплачена не була.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV.

Зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV.

У іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на момент досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV, ОСОБА_1 працює в медичному закладі державної або комунальної форми власності на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»(далі Закон № 1788-ХІІ). До стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону № 1788-ХІІ не було враховано інформацію, що міститься у довідці № 808 від 28.11.2022 за період роботи з 01.03.1993 по 06.04.2001, оскільки не вірно зазначено призвище заявниці (Лисакова, а згідно паспорту ОСОБА_2 ).

Отже, страховий стаж ОСОБА_1 на посаді складає 20 років 03 місяці 15 днів, тому право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на момент звернення за призначенням пенсії відсутнє. Крім того, при розрахунку розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачені страхові внески, обчисленої як середній 5 показник за 2020, 2021, 2022 роки (10 846,37 грн.), що підтверджено документами з електронної пенсійної справи позивачки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну відповідача скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області 27 грудня 1996 року.

05 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV.

Згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 на час призначення пенсії працювала на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дружківської міської ради, що також підтверджується довідкою № 576 від 15 грудня 2022 року, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дружківської міської ради.

Відповідно до витягу з пенсійної справи страховий стаж позивача на день звернення її до Пенсійного фонду України в Донецькій області складав 41 рік 09 місяців 15 днів, що також підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом № 1058-ІV та Законом № 1788-ХІІ.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV та зобов`язання нарахувати та виплатити таку допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон № 1788-ХІІ відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Пунктом «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Пунктом 7-1 частини 1Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, зокрема, згідно розділу 2 - це посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV та механізм її виплати визначається Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок № 1191).

Вимоги пунктів 5-7 Порядку № 1191 передбачають, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до п.2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ (п.4 Порядку №1191).

Згідно абзацу другого частини 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 522/5056/16-а Верховний Суд зазначив, що для отримання грошової допомоги, при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, мають бути дотримані такі вимоги: особа має досягнути пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-ІV, зокрема частиною 1 ст. 26 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років; на день досягнення пенсійного віку особа мала працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ і мати страховий стаж, зокрема для чоловіків - 35 років, на таких посадах; особа до цього не отримувала будь-яку пенсію.

У постанові від 18 червня 2021 року у справі № 328/1620/17(2-а/328/81/17) Верховний Суд дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

З аналізу наведених норм законодавства, місцевий суд дійшов правильного висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Згідно з довідкою № 01/002-02 від 03 січня 2023 року, виданою КЗ «Костянтинівський медичний фаховий коледж», ОСОБА_1 з 01 вересня 1980 року по 01 березня 1983 року проходила навчання в Костянтинівському медичному училищі.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 18.03.1983 по 01.03.1993 працювала акушеркою медичного пункту в Дружківській міській лікарні № 2; з 01.03.1993 по 06.04.2001 працювала акушеркою жіночої консультації в Дружківській Центральній лікарні; з 03.11.2010 по 31.12.2011 працювала фельдшером в Кіндратівській амбулаторії ЗПСМ; з 01.01.2012 по 27.06.2012 працювала сестрою медичної дільничної амбулаторії ЗПСМ с. Кіндратівка Костянтинівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги; з 05.07.2012 по 01.03.2018 працювала акушеркою амбулаторії № 6 загальної практики-сімейної медицини КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги»; з 01.03.2018 по 01.10.2019 працювала медичною дільничою сестрою амбулаторії № 6 загальної практики-сімейної медицини КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги», який 03.05.2018 реорганізовано в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дружківської міської ради»; 01.10.2019 по 01.10.2020 працювала сестрою медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії № 6 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дружківської міської ради»; з 01.10.2020 та по день призначення пенсії працювала сестрою медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії № 6 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дружківської міської ради».

Отже, на день досягнення пенсійного віку позивач працювала сестрою медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії № 6 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дружківської міської ради», тобто на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, та мала необхідний страховий стаж на таких посадах, за призначенням пенсії звернулася вперше. Виходячи з наведеного, позивач має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З доводів представника відповідача у відзиві на позовну заяву, вбачається, що підставою для відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є неврахування відповідачем до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону № 1788-ХІІ інформації, що міститься у довідці №808 від 28.11.2022 за період роботи з 01.03.1993 по 06.04.2001, оскільки у зазначеній довідці невірно зазначено прізвище заявниці ( ОСОБА_3 , а згідно паспорту ОСОБА_2 ), а отже, страховий стаж ОСОБА_2 на посаді складає 20 років 03 місяці 15 днів.

Однак, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п.1,2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку № 637).

Отже, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує його стаж роботи.

Трудовий стаж ОСОБА_1 підтверджено саме трудовою книжкою серії НОМЕР_3 .

Крім того, з витягу з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , наданої суду відповідачем, вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 41 рік 09 місяців 15 днів, до якого також включено період роботи позивача з 01.03.1993 по 06.04.2001.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач, не зарахувавши період роботи ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п.п.«е»-«ж» ст.55 Закону № 1788-ХІІ, а саме: з 01.03.1993 по 06.04.2001 на посаді акушерки жіночої консультації Центральної міської лікарні м. Дружківка, допустив протиправні дії, що призвели до порушення права позивача на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком.

Відтак, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV та необхідності поновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області призначити, нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на підставі пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у справі № 200/1177/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 22 серпня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар