Справа № 420/13774/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Радчука А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 145/3400703 від 26.05.2023 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1020 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем необґрунтовано та безпідставно. Згідно наказу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 95 від 18.04.2023 проведено фактичну перевірку ДП «Морський торговельний порт «Південний» з 20.04.2023 тривалістю не більше 10 діб. За результатами перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні зберігання, оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами №176/3400703/04704790 від 01.05.2023. Актом, зокрема, встановлено, що станом на 28.04.2023 року підприємство не надало в повному обсязі копії документів, які запитувались письмовим запитом від 20.04.2023, чим порушено п. 85.2, п. 85.8 ст. 85 ПКУ. Відповідачем складено акт про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів від 28.04.2023 №90/34-00-07-03/04704790. За результатами фактичної перевірки, а саме за ненадання в повному обсязі запитуваних документів, відповідачем й прийнято податкове повідомлення-рішення №145/3400703 від 26.05.2023 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1020 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах позивач посилається на те, що ні акт перевірки, ні податкове повідомлення-рішення не містять переліку документів, що не були надані контролюючому органу. Крім того, позивач вважає, що у податкової відсутній акт, який засвідчує факт відмови надати первинні документи (товаро-транспортні накладні, видаткові накладні, податкові накладні, змінні звіти). Також, позивач зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів того, що позивач відмовлявся надати до перевірки документи на вимогу податкового органу.

Отже, посилаючись на те, що контролюючим органом при винесенні податкового повідомлення-рішення не дотримано ст. 85 ПК України, оскільки в акті перевірки не зазначено, які саме документи не було надано ДП «МТП «Південний», будь-яких актів щодо відмови або ненадання документів на адресу позивача не надходило, позивач вважає, що штрафні санкції за ненадання в повному обсязі запитуваних документів застосовані до нього безпідставно, а отже податкове повідомлення-рішення №145/3400703 від 26.05.2023 року підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 19.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

05.07.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує.

Так, відповідачем зазначено, що Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великим платниками податків направлено ДП «МТП «Південний» запит від 20.04.2023 року про надання у строк до 12 год. 00 хв. 24.04.2023 року первинних та бухгалтерських документів для проведення фактичної перевірки, відповідно до наказу від 18.04.2023 року №95. Однак, як стверджує відповідач, станом на 28.04.2023 року підприємство не надало в повному обсязі копії документів, які запитувались письмовим запитом від 20.04.2023 року, чим порушило вимоги п.85.2, п.85.8 ст. 85 ПК України.

У зв`язку з викладеним контролюючим органом було складено акт ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів від 28.04.2023 року №90/34-00-07-03/04704790, а до ДП «МТП «Південний» застосовані штрафні (фінансові) санкцій в сумі 1020 грн. на підставі п.121.1 ст.121 ПК України.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Наказом Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.04.2023 року № 95 (а.с.13 т.1) призначено проведення фактичної перевірки ДП «Морський торгівельний порт «Південний», , з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства, в частині здійснення платниками розрахункових операцій, обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх зберігання чи реалізації, за період діяльності з 30.07.2022 року по дату закінчення перевірки.

У період з 20.04.2023 року по 28.04.2023 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі направлень на перевірку №№39-41 від 20.04.2023 року проведено фактичну перевірку ДП «Морський торгівельний порт «Південний».

Відповідно до наказу від 18.04.2023 року № 95, перевірку здійснено начальником відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП Суржиковим С.П., головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП Дімовим В.О. та головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП Івковим Д.О. (направлення на перевірку № 39, 40, 41 від 20.04.2023 року (а.с. 23-24 т. 4)).

Перевірку проведено з відома представника суб`єкта господарювання головного бухгалтера Лінкер І.О., яка засвідчила в направленнях на перевірку пред`явлення службових посвідчень та направлень на перевірку, а також вручення копії наказу від 18.04.2023 року №95 (а.с. 23-24 т. 4).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2023 року в ході проведення фактичної перевірки уповноваженій особі позивача був вручений письмовий запит від 20.04.2023 року б/н про надання документів та відомостей, які стосуються предмету перевірки (а.с. 14-15 т.1).

З метою дослідження питань, які є предметом перевірки та відповідно до вимог п.п.20.1.2, 20.1.6, 20.1.43, 20.1.46, 20.1.47, 20.1.49 ст. 20, п.85.2, п.85.8 ст. 85 Податкового кодексу України, контролюючий орган просив надати перелічені у запиті документи та відомості за період з 30.07.2022. Строк виконання встановлено в термін до 12:00 год. 24.04.2023 року. Даний запит отримано 20.04.2023 року о 12 год. 50 хв. особисто під розпис головний бухгалтер позивача ОСОБА_1

20.04.2023 року позивач надав відповідачу перелік документів витребуваних запитом (а.с. 16 т.1), який отримано посадовою особою під розпис 20.04.2023 року.

Супровідним листом від 24.04.2023 року вих. №1590/01/104/23 позивач надав відповідачу перелік документів витребуваних запитом на 2505 аркушах.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП супровідний лист прийнятий та зареєстрований 25.04.2023 року із додатками на 2505 аркушів (а.с. 17 т.1).

За результатами перевірки, 01.05.2023 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено Акт №176/3400703/04704790 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні зберігання, оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами (а.с. 34-41 т.1)

У пункті 4 розділу 2 Акту перевірки №176/3400703/04704790 від 01.05.2023 року зазначено, що станом на 28.04.2023 року підприємство не надало в повному обсязі копії документів, які запитувались письмовим запитом від 20.04.2023 року від 20.04.2023 року б/н (в межах всього перевіряємого періоду, за виключенням тих, які були надані разом із додатками до листа (переліку документів (від 20.04.2023 б/н, пояснень від 20.04.2023 року № 1424/6/34-00-01)), чим порушено п.85.2, п.85.8 ст. 85 ПК України. Складений акт про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів від 28.04.2023 року №90/34-00-07-5 04704790.

У висновках Акту фактичної перевірки №176/3400703/04704790 від 01.05.2023 року зазначено, що за порушення п.85.2, п.85.8 ст. 85 ПК України передбачена відповідальність згідно п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Примірник акту про результати фактичної перевірки було відправлено поштою на адресу позивача, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу та копією фіскального чеку від 01.05.2023 року (а.с. 30 т.4).

28.04.2023 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП складений Акт № 90/34-00-07-03/04704790 про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів.

В даному Акті зазначено, що станом на 10 годину 00 хв. 28.04.2023 року ДП «МТП «Південний» до приміщення контролюючого органу не були надані в повному обсязі запитувані письмовим запитом документи (а.с. 32 т.4). Даний акт підписано начальником відділу Суржиковим С.П. та головними державними інспекторами Дімовим В.О. та Івковим Д.О.

Однак, суд констатує, що в Акті № 90/34-00-07-03/04704790 про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів не зазначено жодним чином, яких документів не надано платником податків.

Також посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП складений Акт від 01.05.2023 року № 92/3400703/04704790 відмови від ознайомлення, підписання та отримання другого примірника акту фактичної перевірки (а.с.32 (зворот) т.1).

В акті зазначено, що станом на 12 годину 00 хв. 01.05.2023 року уповноважені посадові (службові) особи представники ДП «МТП «Південний» не прибули до приміщення контролюючого органу з метою ознайомлення, підписання та отримання другого примірника акту фактичної перевірки від 01.05.2023 року.

12.05.2023 року за № 1891/01/205/23 позивачем подані до контролюючого органу заперечення до Акту фактичної перевірки №176/3400703/04704790 від 01.05.2023 року (а.с. 42-48 т.1).

Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 26.05.2023 року за № 2012/6/34-00-07-03 надано відповідь на заперечення, яким залишено без задоволення заперечення позивача, а висновки Акту фактичної перевірки №176/3400703/04704790 від 01.05.2023 року залишено без змін.

На підставі Акту фактичної перевірки №176/3400703/04704790 від 01.05.2023 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 26.05.2023 року №145/3400703, яким за порушення п.85.2, п.85.8 ст. 85 ПК України та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, абз.4 п.121.1 ст.121, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, накладено на ДП «МТП «Південний» штрафні санкції у сумі 1020 грн. 00 коп. (а.с. 60 т. 1).

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вимогами про його скасування, як протиправного, з підстав наведених в адміністративному позові.

Так, позивач посилається на те, що Акт про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів не містить переліку документів, що не були надані контролюючому органу. Натомість, позивач стверджує, що відповідь на запит від 20.04.2023 було надано листами від 20.04.2023 та листом від 24.04.2023 №1590/01/104/23 із додатками на 2505 аркушів.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема:

20.1.2. для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом;

20.1.6. запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи;

20.1.43. проводити у визначеному законодавством порядку перевірку показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, виконанням законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

20.1.46. під час проведення перевірки та розгляду результатів перевірки отримувати письмові пояснення від посадових (службових) осіб з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документальне підтвердження, у тому числі щодо здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації;

20.1.47. отримувати пояснення від роботодавців та/або їх працівників, та/або осіб, праця яких використовується без документального оформлення, під час проведення перевірок з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання податковим агентом податкового законодавства щодо оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом;

20.1.49. здійснювати інші повноваження, передбачені законом.

У свою чергу, відповідно до п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний, зокрема:

16.1.2. вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

16.1.5. подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання;

16.1.7. подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством;

16.1.8. виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки;

16.1.9. не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи;

16.1.12. забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом;

16.1.13. допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом;

16.1.15. забезпечувати надання посадовими (службовими) особами платника податку письмових пояснень на письмовий запит контролюючого органу з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документального підтвердження, ін.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 62.1.3 п.62.1 ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначений порядок проведення фактичної перевірки.

Відповідно до п.80.1 та п.80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав, визначених пп. 80.2.1-80.2.7.

Пунктом 85.2 ст. 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до норм п.85.4-п.85.5 ст.85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Забороняється вилучення оригіналів первинних, фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів за винятком випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно з п.85.6 ст.85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

У свою чергу, згідно з п.85.7 ст.85 ПК України, отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Відповідно до п.85.8 ст.85 ПК України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Пунктом 86.5 ст. 86 ПК України передбачено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно п.86.7 ст.86 ПУ України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Спірні правовідносини склались з питання правомірності застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п.121.1 ст.121 ПК України.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку (постанова Верховного суду від 11.09.2020 року по справі №812/692/17).

Усі документи, які надаються платником податків контролюючому органу під час проведення перевірки як такі, що стосуються її предмета, в обов`язковому порядку мають бути враховані і перевірені (оцінені) контролюючим органом. У правильності і відповідності даних, відображених у наданих контролюючому органу документах, у першу чергу зацікавленим є саме платник податків, який не може не усвідомлювати, що наданий ним документ буде використаний під час проведення перевірки. У випадку, якщо відповідний документ надається контролюючому органу саме на підтвердження обсягу наявних залишків ТМЦ станом на певне число, у подальшому платник податків не може посилатися на сумнівність наданих ним відомостей або ж вважати їх такими, що не є належними доказами. Контролюючий орган під час проведення перевірки має право витребувати у платника податків додаткову інформацію на підтвердження правильності відображених відомостей у довідках про залишки ТМЦ, у разі виникнення у нього обґрунтованих сумнівів у достовірності таких (постанова ВС від 19.09.2022 року у справі №640/18627/18).

У постановах від 29 травня 2020 року у справі №826/27811/15, від 6 серпня 2019 року у справі №160/8441/18 Верховний Суд сформулював наступний висновок: Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності відповідно до п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Перевіркою встановлено, що 20.04.2023 року в ході проведення фактичної перевірки уповноваженій особі позивача був вручений письмовий запит від 20.04.2023 року б/н про надання документів та відомостей, які стосуються предмету перевірки.

Як зазначено в Акті фактичної перевірки №176/3400703/04704790 від 01.05.2023 року, на письмовий запит контролюючого органу від 20.04.2023 року б/н, підприємство, в якості додатків до листа (переліку документів) від 20.04.2023 року б/н, пояснень від 20.04.2023 року б/н та листа від 24.04.2023 року №11590/01/104/23 (вх. від 25.04.2023 року №1424/6/34-00-01), частково надало до проведення перевірки копії документів та відомостей.

28.04.2023 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП складений Акт № 90/34-00-07-03/04704790 про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів.

В даному Акті зазначено, що станом на 10 годину 00 хв. 28.04.2023 року ДП «МТП «Південний» до приміщення контролюючого органу не були надані в повному обсязі запитувані письмовим запитом документи (а.с. 32 т.4). Даний акт підписано начальником відділу Суржиковим С.П. та головними державними інспекторами Дімовим В.О. та Івковим Д.О.

Однак, суд констатує, що в Акті № 90/34-00-07-03/04704790 про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів не зазначено жодним чином, яких саме документів не надано платником податків.

Верховний Суд у постанові від 14.05.2019 по справі №813/110/15 наводить наступні висновки: «…Оцінюючи правомірність податкового повідомлення-рішення №4, яким збільшено Підприємству суми грошового зобов`язання за платежем інші фінансові санкції, суди попередніх інстанцій здійснили буквальний аналіз положень пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України, за якою у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по-батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом не надано відповідного акта, яким зафіксований факт ненадання Підприємством відповідних документів, що обумовлює необґрунтованість та безпідставність застосування податковим органом фінансових санкцій, визначених оскаржуваним повідомленням-рішенням. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо вчинення позивачем податкового правопорушення доводить безпідставність застосування штрафу відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України.».

У постанові від 08.11.2021 у справі №640/21601/19 Верховний Суд зазначив, що в частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад вказаного правопорушення полягає саме в поведінці платника податків, направленої на ухилення ним від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на їх законну вимогу, тим самим створюючи перешкоди для здійснення податкового контролю. В той же час у разі відсутності підстав для висновку про створення перешкод у його здійсненні, в тому числі шляхом ухилення від надання документів чи їх копій, зокрема через поважні та об`єктивні причини, поведінку платника податків не можна кваліфікувати як таку, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України. Не підпадає під таку кваліфікацію поведінка платника податків і у разі, якщо під час перевірки ним надані усі наявні у нього документи, але вони визнані контролюючим органом такими, що не в повній мірі підтверджують правильність даних податкового обліку. В такому випадку контролюючий орган має підстави для констатації помилок у податковому обліку із встановленням відповідного складу податкового порушення та застосуванням відповідних наслідків у вигляді визначення грошових зобов`язань за наявності для цього підстав.

Враховуючи викладене, суд приймає до уваги доводи позивач про те, що контролюючим органом не зазначено, які саме документи не було надано ДП «МТП «Південний», будь-яких актів щодо відмови або ненадання документів на адресу позивача не надходило, позивач не відмовлявся надавати будь-які документи.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить із того, що відповідач, як контролюючий орган, не довів того факту, що позивач перешкоджав у проведенні перевірки і не надавав необхідні документи.

Позиція контролюючого органу в цій частині полягала в тому, що запит щодо надання документів, вручений позивачеві під час перевірки, він надав лише частину з них. Інших документів позивач не надав.

Однак, суд вкотре зазначає, що відповідач не зазначив, яких саме документів не надано платником податків, а також не довів, що ці (ненадані документи) були необхідні для проведення перевірки.

При цьому, посадові особи відповідача були допущені до проведення перевірки, а за наслідками фактичної перевірки складений Акт фактичної перевірки №176/3400703/04704790 від 01.05.2023 року.

Тобто, фактична перевірка вважається такою, що відбулась.

Окрім того, як вже було зазначено вище, не підпадає під кваліфікацію правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України, поведінка платника податків і у разі, якщо під час перевірки ним надані усі наявні у нього документи, але вони визнані контролюючим органом такими, що не в повній мірі підтверджують правильність даних податкового обліку. В такому випадку контролюючий орган має підстави для констатації помилок у податковому обліку із встановленням відповідного складу податкового порушення та застосуванням відповідних наслідків у вигляді визначення грошових зобов`язань за наявності для цього підстав.

Згідно фактичних обставин справи позивачем відповідь на запит від 20.04.2023 було надано листами від 20.04.2023 та листом від 24.04.2023 №1590/01/104/23 із додатками на 2505 аркушів.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, відтак податкове повідомлення-рішення №145/3400703 вiд 26.05.2023 року є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., згідно платіжного документа №1584 від 07.06.2023 року (а.с. 9 т. 1).

Таким чином, враховуючи задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн. суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (вул. Берегова, 13, м. Южне, Одеська обл., 65481, ) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015, код ЄДРПОУ ВП 44104032) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №145/3400703 вiд 26.05.2023 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015, код ЄДРПОУ ВП 44104032) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (вул. Берегова, 13, м. Южне, Одеська обл., 65481, ) витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук