Справа № 380/12665/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо непроведення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2020, 2021, 2022 роки, в загальній кількості 123 доби;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020, 2021, 2022 роки, в загальній кількості 123 доби.

Ухвалою від 12.06.2023 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін.

Ухвалою від 21.08.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31.03.2023 наказом ГУНП у Львівській області № 138 о/с від 30.03.2023 майора поліції ОСОБА_1 (0063311) звільнено з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні за стаж служби в поліції 25 років 03 місяці 19 днів. 27.04.2023 ГУНП у Львівській області здійснило виплату позивачу компенсації за невикористані дні відпустки за 2023 рік, а саме за 07 діб основної відпустки та 04 доби додаткової оплачуваної відпустки, однак відповідачем не виплачено позивачу компенсацію за невикористані 123 доби оплачуваної відпустки за 2020, 2021, 2022 роки.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 22.06.2023 (вх. № 43716), у якому зазначає, що відповідно до вимог Закону № 580-УШ та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Також передбачено вказувати кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку в наказі про звільнення, з яким обов`язково має бути ознайомлений під підпис поліцейський та має право на його оскарження в частині або повністю. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.03.2023 № 138 о/с звільнено відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) майора поліції ОСОБА_1 (00633Н), оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП, з 31 березня 2023 року, виплативши компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2023 році тривалістю 07 діб основної відпустки та 04 доби додаткової відпустки.

Позивач проходив військову службу і отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 20.10.2015.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації, щодо невикористаних основних та додаткових відпусток а також не використаних відпусток як учасник бойових дій за період проходження служби в Національній поліції України.

Листом від 20.04.2023 відповідач повідомив, що:

«Відпустка за 2020 рік - використано 30 діб (30 діб основної відпустки), з правом на відпустку 45 діб (30 діб основної та 15 діб додаткової відпустки), невідбута частина відпустки становить - 15 діб додаткової відпустки.

Відпустка УБД за 2020 рік використано в повному обсязі, 14 діб додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових.

Відпустка за 2021 рік - не використано 45 діб (30 діб основної відпустки та 15 діб додаткової відпустки), з правом на відпустку 45 діб (30 діб основної та 15 діб додаткової відпустки), невідбута частина відпустки становить - 30 діб основної відпустки та 15 діб додаткової відпустки.

Відпустка УБД за 2021 рік - не використано 14 діб додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових, з правом на відпустку 14 діб як учаснику бойових.

Відпустка за 2022 рік - використано 10 діб (10 діб основної відпустки), з правом на відпустку 45 діб (30 діб основної та 15 діб додаткової відпустки), невідбута частина відпустки становить - 20 діб основної відпустки, та 15 діб додаткової відпустки.

Відпустка УБД за 2022 рік - не використано 14 діб додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових, з правом на відпустку 14 діб як учаснику бойових.

При звільненні за 2023 рік, Вам виплачено компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у поточному році, тривалістю 07 діб основної відпустки та 04 доби додаткової відпустки (наказ ГУНП у Львівській області від 30.03.2022 № 138 о/с).»

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію за невикористані відпустки, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР від 15.11.1996 (Закон №504/96-ВР) № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творча відпустка; 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; 5) відпустки без збереження заробітної плати.

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть встановлюватись інші види відпусток.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в ч .1 ст. 83 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частинами 1, 2 статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015(Закон № 580-VIII) поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин 9, 10 та 11 статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами 1 та 2 статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (Порядок № 260), передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 7 і 9 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин 2,3 статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП і Закону № 504/96-ВР, яким передбачено право працівника у разі звільнення на виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2021 № 160/10875/19.

Із матеріалів справи слідує, що невикористані позивачем дні чергової та додаткової відпустки, становлять: за 2020 рік - 15 діб додаткової відпустки; за 2021 рік - 30 діб основної відпустки та 15 діб додаткової відпустки, 14 діб додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій, за 2022 рік - 20 діб основної відпустки та 15 діб додаткової відпустки, 14 діб додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій.

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження виплати позивачу компенсації чи надання позивачу вищевказаних днів невикористаної щорічної чергової та додаткової відпустки, додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій.

Доводи відповідача про те, що згідно з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 808/2122/18 поліцейські мають право на отримання грошової компенсації лише за дні невикористаної в році звільнення відпустки, є безпідставними, оскільки судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 січня 2021 року в справі № 160/10875/19 відступила від правового висновку, сформованого, зокрема, у постановах у справах № 820/5122/17, № 808/2122/18.

Посилання відповідача на те, що позивач окремо не оскаржував наказу про звільнення, що є актом індивідуальної дії є безпідставними, оскільки вищевказаний наказ не є предметом розгляду у цій справі, натомість позивачем оскаржується протиправна бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації за невикористані дні відпустки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021, 2022 роки, додаткової відпустки за 2020, 2021, 2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022 роки та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021, 2022 роки, додаткової відпустки за 2020, 2021, 2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022 роки в загальній кількості 123 доби.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (вул. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021, 2022 роки, додаткової відпустки за 2020, 2021, 2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021, 2022 роки, додаткової відпустки за 2020, 2021, 2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022 роки, в загальній кількості 123 доби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21.08.2023.

Суддя Кедик М.В.