Справа № 400/4253/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/4253/22

Перша інстанція: суддя Величко А.В.,

повний текст судового рішення

складено 19.05.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в перерахунку її пенсії з 01 жовтня 2003 року, врахувавши період з 01.09.1988 року по 10.09.1989 року, як особі, змушеній покинути місце свого постійного проживання через загострення національних відносин та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату її пенсії з 01.10.2003 року, врахувавши період з 01.09.1988 року по 10.09.1989 року, як особі змушеній покинути місце свого постійного проживання через загострення національних відносин.

В обґрунтування позову зазначено, що відновлення безперервного трудовою стажу громадянам, які змушено покинули місця постійного проживання у зв`язку з загостренням національних відносин, здійснюється за клопотанням комітетів профспілок підприємств та організацій за новим місцем їх роботи незалежно від строку перерви в роботі і розглядаються як виключний випадок за наявності поважних причин. Отже, пенсійний орган повинен був здійснити їй перерахунок пенсії та зарахувати період з 01.09.1988 року по 10.09.1989 року до її безперервного трудового стажу, що і стало підставою для звернення позивачки до суду з вказаним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволений.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою надано належним чином завірену копію трудової книжки, в якій є всі відомості щодо її безперервного стажу. Суд також зазначив, що посилання пенсійного органу у відзиві на невиконання позивачкою умов звернення за перерахунком пенсії відповідно до Порядку є безпідставним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, ГУПФ України в Миколаївській області просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що заява від 26.05.2022 року розглядалась в порядку Закону №393, за результатами розгляду якої позивачці надано відповідь на звернення від 23.06.2022 року №5229-4911/К-02/8-1400/22, що не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Тобто, із заявою встановленого зразка про проведення перерахунку пенсії позивачка не зверталась, а на подану у довільній формі заяву відповідачем надано відповідь листом, отже, вимога про визнання протиправною відмови в проведенні перерахунку пенсії є безпідставною.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву не скористалась.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 02.09.2003 року по 01.08.2010 року отримувала пенсію за вислугу років, а з 02.08.2010 року позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26.05.2022 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням до трудового стажу періоду з 01.09.1988 року по 10.09.1989 року (а/с 14).

23.06.2022 року ГУПФ України Миколаївській області листом №5229-4911/К-1400-22 повідомило позивачку про те, що її страховий стаж становить 29 років 10 місяців 20 днів. До страхового стажу враховані всі періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці. Зазначено, що страховий стаж позивачки враховано в повному обсязі за документами, які містяться в пенсійній справі відповідно до діючого пенсійного законодавства (а/с 15).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон № 1058).

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Порядок та умови зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії, до 01.01.2004 року регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788).

Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Враховуючи той факт, що чинним законодавством України не врегульовано питання зарахування безперервного трудовою стажу громадянам, які змушено покинули місця постійного проживання у зв`язку з загостренням національних відносин, та з урахуванням приписів ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, з метою ефективного захисту прав позивача, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати законодавчі акти СРСР, які регулюють спірні правовідносини.

Так, згідно пункту 11 Правил обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 року №252, президії обласних, крайових, республіканських, Московської та Київської міських рад профспілок за клопотанням комітетів профспілок можуть у виключних випадках при наявності поважних причин відновити безперервний трудовий стаж для призначення допомоги по державному соціальному страхуванню (а/с 16).

Згідно Листа державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням №2874-ВБ від 13.11.1989 року, який був доповнений Листом державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням №324-ВБ від 16.01.1990 року "Про виповнення безперервного трудовою стажу громадянам, які примусово покинули місця постійного проживання у зв`язку з загостренням національних відносин", у відповідності з Правилами розрахунку безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню президії обласних, крайових, республіканських, Московської та Київської міських рад профспілок за клопотанням комітетів профспілок можуть у виключних випадках при наявності поважних причин відновити безперервний трудовий стаж для призначення допомоги по державному соціальному страхуванню. Відновлення безперервного трудовою стажу громадянам, які змушено покинули місця постійного проживання у зв`язку з загостренням національних відносин, здійснюється за клопотанням комітетів профспілок підприємств та організацій за новим місцем їх роботи незалежно від строку перерви в роботі і розглядаються як виключний випадок за наявності поважних причин (а/с 21, 22).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Законом України «Про дерадянізацію законодавства України» від 21.04.2022 № 2215-IX наведено виключний перелік законодавчих актів органів державної влади і органів державного управління Союзу РСР, що не застосовуються на території України. При цьому, наведені апеляційним судом законодавчі акти до даного переліку не входять.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів трудової книжки 15.08.1975 року ОСОБА_1 прийнято на посаду викладача креслення та малювання до середньої школи №6 міста Сумгаїт (а/с 4).

У зв`язку з загостренням національних відносин у Азербайджанській РСР позивачка була вимушена покинути місце свого проживання та переїхати до України.

31.08.1988 року позивачку було звільнено за власним бажанням з посади викладача середньої школи №6 міста Сумгаїт (а/с 4).

Згідно записів трудової книжки, 11.09.1989 року ОСОБА_1 прийнято на посаду вихователя у Вознесенський дошкільний заклад №1 (а/с 4).

Разом з тим, відповідно до запису №4 трудової книжки позивачки, згідно рішення Держкомпраці РСРС ВЦРПС за №324 від 24.01.1990 року поновлено безперервний стаж роботи до влаштування на нову роботу у період з 31.08.1988 року по 10.09.1989 року, як біженця вимушено покинувшого місце проживання м.Сумгаїт Азербайджанської РСР по мотиву загострення міжнаціональних відносин (а/с 4 зворот).

На обґрунтування позовних вимог позивачкою надано належним чином завірену копію трудової книжки, в якій є всі відомості щодо її безперервного стажу.

Враховуючи наведене, та з урахуванням вищевказаних правових норм, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду з 01.09.1988 року по 10.09.1989 року.

При цьому апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта, що позивачкою не виконані умови звернення за перерахунком пенсії згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому звернення ОСОБА_1 розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян", з урахуванням наступного.

Згідно положень ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Положеннями пункту 1.5 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1) визначено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Пунктом 4.1 розділу IV Порядку №22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктами 4.2 та 4.3 розділу IV Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Проте, розглянувши заяву від 26.05.2022 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , рішення по суті питань, викладених в заяві, Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області не приймалося.

Більш того, дані, які містяться в заяві від 26.05.2022 року (реквізити пенсійного органу, заявника, вид пенсії, яку позивач просить перерахувати, ін.), свідчать про те, що таку заяву оформлено/заповнено аналогічно Додатку 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пункт 4.1 розділу ІV) (Додаток в редакції Постанови Пенсійного фонду № 13-1 від 07.07.2014).

Отже, зазначаючи про недотримання форми заяви про перерахунок пенсії поданої до Пенсійного органу, апелянт припустився формалізму, оскільки зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, а підставою для відмови Управління ПФУ зазначило про відсутність у позивача права на такий перерахунок, а не неналежна форма поданої позивачем заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №589/4910/16.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що положення діючого законодавства не визначають недотримання форми заяви про перерахунок пенсії в якості підстави для відмови в перерахунку пенсії. Тому, з урахуванням принципу превалювання змісту над формою, суд апеляційної вважає, що такі посилання відповідача не спростовують протиправності його бездіяльності.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко