Справа № 201/5566/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 201/5566/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2023 року в адміністративній справі №201/5566/23 (головуючий суддя першої інстанції - Батманова В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 15 травня 2023 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову №81 від 04.05.2022 року, винесену начальником Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Рожко В.М.;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова є протиправною та такою, що винесена з істотним порушенням прав позивача. Розгляд справи відбувся за відсутності позивача майже одразу після складання протоколу, що не відповідає вимогам ст.277-2 КУпАП про вручення повістки не пізніше як за три доби до дня розгляду справи, а отже позивач не мав можливості скористатись своїми правами. Відповідачем не було взято до уваги той факт, що згідно з п.3 Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) передбачено обмеження виключно наступних прав, передбачених наступними статтями Конституції України: 30-34, 38, 39, 41-44, 53, зокрема недоторканності житла, особистої кореспонденції, особистого життя, свободи пересування та свободи слова, право на вибори, громадські заходи, розпорядження власністю, право на страйк та право на освіту. Позивач вважає, що віруючі громадяни України, які згідно своїх релігійних переконань не можуть захищати державу зі зброєю у руках, мають право на альтернативну (невійськову) службу навіть під час воєнного стану.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, з підстав, зазначених в адміністративному позові. Апелянт вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем були порушені приписи КУпАП щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Зазначає, що склад адміністративного правопорушення в його діях відсутній, а суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та не надав належної оцінки доводам позивача.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статтей 286, 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 травня 2023 року начальником Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Рожко В.М. відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову №81 у справі про адміністративне правопорушення(а.с. 10).

Згідно постанови в період дії правового режиму воєнного стану, незважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 (зі змінами), враховуючи положення ст.64 Конституції України, 04.05.2023 року ОСОБА_1 відмовився проходити військову службу у військовому шпиталі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Не погодившись із постановою про накладення штрафу, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, зазначив, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженим на те органом відповідно до вимог КУпАП, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст.210-1 КУпАП, є доведеною та підтверджена належними доказами.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи 04.05.2023 року начальником Соборного районного ТЦКСП відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винесено постанову №81 у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 10).

Згідно постанови в період дії правового режиму воєнного стану, незважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 (зі змінами), враховуючи положення ст.64 Конституції України, 04.05.2023 року ОСОБА_1 відмовився проходити військову службу у військовому шпиталі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові, особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення): місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення: прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Оскаржувана постанова начальником Соборного районного ТЦКСП прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року, згідно якого в період дії правового режиму воєнного стану, незважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 (зі змінами), враховуючи положення ст.64 Конституції України, 04.05.2023 року ОСОБА_1 відмовився від проходження служби за мобілізацією у військовому шпиталі (ВЧ НОМЕР_1 ), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП (а.с.31).

Вказаний протокол складений в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначає, що він належить до релігійної громади Свідків Єгови в Україні та з 21.05.2006 року став присвяченим охрещеним служителем. Згідно релігійних переконань він не може проходити військову службу або приймати будь-яку участь у військових діях, ні прямо, ні опосередковано. Посилаючись на статтю 35 Конституції України, положення Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», скаржник зазначає, що звертався до відповідача із заявою про заміну військового обов`язку невійськовим та про готовність проходити альтернативну, цивільну службу.

Колегія суддів вказані доводи до уваги не приймає з огляду на таке.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), який затверджено Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу Президента у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктом 16 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» допускається обмежувати проходження альтернативної (невійськової) служби.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» альтернативна (невійськова) служба під час війни не визначена.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації. Згідно з цим Указом призову на військову службу за мобілізацією підлягають військовозобов`язані та резервісти.

Згідно ст.65 Конституції України, частини першої ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Частиною 4 ст.35 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Згідно з положеннями статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до частини другої ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з положеннями частині третьої статті 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Скаржник вказує, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем порушено вимоги ст.ст.278, 280 КУпАП, однак такі доводи є безпідставними та недоведеними, оскільки, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає, що вказана постанова прийнята відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року в адміністративній справі №201/5566/23 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року в адміністративній справі №201/5566/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко