Справа № 520/22831/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення заяви

22 серпня 2023 року справа № 520/22831/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., дослідивши заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішення та бездіяльності відповідача, вчинених на виконання рішення суду в адміністративній справі № 520/22831/21 за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", яка полягає у не вчиненні дій щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2020 за нормами, чинними на серпень 2020 року, за аналогічною посадою чи прирівняю до неї посадою заступника начальника по роботі з особовим складом Ізюмського МРВ Управління МВС України в Харківській області із зазначенням відомостей про оклад за спеціальне звання, відсоткової надбавки за вислугу років із обов`язковим включенням до розміру грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що фактично виплачену за прирівняною посадою поліцейського у серпні 2020 року.

Зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) з 01.09.2020 за нормами, чинними на серпень 2020 року, за аналогічною посадою чи прирівняю до неї посадою заступника начальника по роботі з особовим складом Ізюмського МРВ Управління МВС України в Харківській області із зазначенням відомостей про оклад за спеціальне звання, відсоткової надбавки за вислугу років із обов`язковим включенням до розміру грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що фактично виплачену за прирівняною посадою поліцейського у серпні 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022 по справі № 520/22831/21 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2022 по справі № 520/22831/21 скасовано в частині обрання способу захисту порушеного права щодо зобов`язання відповідача виготовити та направити до ГУ ПФУ України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2020 за нормами, чинними на серпень 2020 року, за аналогічною посадою чи прирівняю до неї посадою заступника начальника по роботі з особовим складом Ізюмського МРВ Управління МВС України в Харківській області із зазначенням відомостей про оклад за спеціальне звання, відсоткової надбавки за вислугу років із обов`язковим включенням до розміру грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що фактично виплачені за прирівняною посадою поліцейського у серпні 2020 року. Прийняти в цій частині постанову про відмову в задоволенні позову. Вирішено вийти за межі позовних вимог. Зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.08.2021 з урахуванням висновків апеляційного суду, викладених в цій постанові. В іншій частині задоволення позову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 по справі № 520/22831/21 залишено без змін.

20.07.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій заявник просив суд:

- визнати протиправним рішення № 33/41-2168 від 07.07.2023 року, прийняте на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 року у справі № 520/22831/21 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області», яким відмовлено ОСОБА_1 у виготовленні та поданні до ТУ ПФУ в Харківській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за серпень 2020 року із зазначенням всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які отримували на цю дату діючі поліцейські на посаді аналогічній чи прирівняній до посади заступника начальника по роботі з особовим складом Ізюмського МРВ Управління МВС України в Харківській області;

-зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» вжити заходи щодо усунення порушень положень п. 9 ч. 1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України шляхом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.08.2021 року, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 року у цій справі;

-встановити строк для надання відповіді Харківському окружному адміністративному суду про вжиті заходи.

На виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2022 про витребування справи, адміністративну справу № 520/22831/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, направлено до Другого апеляційного адміністративного суду.

14.08.2023 адміністративна справа № 520/22831/21 надійшла до Харківського окружного адміністративного суду.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України та додані до неї документи, суд дійшов висновку про її повернення заявнику, з огляду на наступне.

Щодо сплати судового збору за подачу до суду заяви в порядку статті 383 КАС України суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про судовий збір судовий збір" - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону України "Про судовий збір" врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 3 Закону України "Про судовий збір" визначено об`єкти справляння судового збору. В свою чергу, частиною другою статті 3 вказаного Закону визначено вичерпний перелік заяв (позовних заяв), за подання яких не справляється судовий збір.

При цьому, до вказаного в частині другій статті 3 Закону України "Про судовий збір" переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, подана в порядку статті 383 КАС України заява не відноситься.

Із системного аналізу викладених положень слідує, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27 червня 2019 року по справі №807/220/18 та у постанові від 25 червня 2020 року по справі № 0240/2226/18-а, які в силу ч. 5 ст. 242 КАС України та ст. 13 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" є обов`язковими та підлягають врахуванню судом при прийнятті рішень.

Зокрема, у постанові від 22.01.2020 року у справі № 440/207/19 Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для сплати судового збору за звернення до суду із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення (у постанові суд зазначив, що апеляційний суд, постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, помилково порівняв підстави, умови, розмір і порядок сплати судового збору за подання адміністративного позову та за подання заяви в порядку контролю за виконанням судового рішення). Отже апеляційний суд створив додаткові умови доступу до правосуддя у вигляді вимоги сплатити судовий збір за подання вказаної заяви.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.08.2021 року по справі № 560/4364/19.

Позивач у поданій заяві в порядку ст.383 КАС України зазначає про те, що судовий збір за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України не справляється та посилається на постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2а/0470/2563/12 .

Суд вважає такі доводи помилковими, оскільки висновки, викладені Верховним Судом у наведених заявником постановах, не можуть бути застосовані у цій справі, так як Верховним Судом у цих справах вирішувалось питання щодо сплати судового збору за подання заяви в порядку ст. 382 КАС України, якою врегульовані питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах. Статтею 382 КАС України не передбачена сплата судового збору за подачу відповідної заяви. Натомість стаття 383 КАС України містить вимоги про сплату судового збору.

Посилання заявника на висновки Верховного Суду щодо звільнення заявника від сплати судового збору за звернення до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України, зокрема викладені в постанові від 11.08.2021 року по справі № 560/4364/19, також є безпідставними, оскільки вони стосуються саме повернення апеляційної скарги у зв`язку з несплатою заявником судового збору за оскарження ухвали суду першої інстанції, якою було відмовлено у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України.

Таким чином зазначене вище заявником не є тотожнимм зі звільненням позивача від сплати судового збору за звернення до суду першої інстанції з заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Суд зазначає, що підпунктом шостим пункту три частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачена сплата судового збору за подання заяв, пов`язаних із виконанням судових рішень, у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання заяви в порядку виконання судового рішення.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік від 03 листопада 2022 року №2710-IX установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01 січня 2023 року 2684,00 грн.

Суд зазначає, що за подання до суду заяви у порядку статті 383 КАС України сума судового збору складає 805,20 грн. (0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Водночас, належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів на підтвердження наявності у позивача закріплених у статті 5 Закону України «Про судовий збір» пільг позивач не надав.

Крім того, при зверненні до суду з позовною заявою, позивач сплачувала судовий збір, що підтверджується квитанції про оплату № 5 від 05.11.2021 на суму 908, 00 грн.

Відтак, в порушення вимог пункту 9 частини другої статті 383 КАС України документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору не зазначено.

Крім того, суд зазначає, що виходячи з наведених вище норм, звернення до суду із заявою відповідно до ст. 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Зокрема, законодавець передбачив, що заява про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження (п. 7, 8 ч. 2 ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постановах від 21.03.2019 у справі № 805/1458/17-а, від 27.06.2019 у справі № 807/220/18 зазначив, що звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім виконавцю, а звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Таким чином подана заява, за відсутності інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та про хід виконавчого провадження, не відповідає вимогам п. 7, 8 ч. 2 ст. 383 КАС України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 05.07.2021 у справі № 260/636/19.

Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Слід зазначити, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон № 1404-VIII.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Як вбачається зі змісту поданої позивачем заяви завником не додано відомостей про хід виконавчого провадження. Заявник вказує, що він не звертав виконавчий лист до виконання.

Суд звертає увагу, що визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою.

Указана стаття (383 КАС України) передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Зміст конкретних обставин, хронологія та послідовність дій позивача не дають підстав дійти висновку, що останній в повному обсязі виконав вимоги частини другої статті 383 КАС України, які б зобов`язували суд прийняти до розгляду подану заяву та за наслідками її розгляду ухвалити відповідне рішення. У контексті викладеного можна узагальнити, що звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, коли останній не використав можливість виконання рішення суду на підставі Закону № 1404-VIII, - є передчасним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.12.2021 по справі №9901/235/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Суд зазначає, що стаття 383 КАС України не передбачає можливості залишення заяви без руху, а визначає єдиний можливий варіант дій суду - повернення заяви (частина п`ята ст. 383 КАС України).

З урахуванням наведеного, зважаючи на невідповідність поданої заяви зазначеним вище вимогам статті 383 КАС України, суд дійшов висновку, що заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішення та бездіяльності відповідача, вчинених на виконання рішення суду в адміністративній справі № 520/22831/21 за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати особі, яка її подала, разом із заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.С.Мороко