Справа № 750/12855/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Єгорової Н.М.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів, третя особа - Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області про визнання незаконною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (далі - КЕВ м. Чернігів), третя особа - Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати незаконним відмову Квартирно-експлуатаціного відділу м. Чернігова у видачі ОСОБА_1 , довідки (додаток 17 до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (пункт 27 розділу IV) наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380), в якій зазначити відомості про здачу житла за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Квартирно-експлуатаціний відділ м. Чернігова видати ОСОБА_1 , довідку (додаток 17 до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (пункт 27 розділу IV) наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380), в якій зазначити відомості про здачу житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що вимоги Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, встановлюють алгоритм дій відповідача щодо здачі службового житла позивачем та стосуються виключно житлового фонду, власником якого є Міністерство оборони України в особі КЕВ м. Чернігова. Разом з тим, апелянт зазначає, що з 14.07.2007 року власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 є громада селища Гончарівського, а не КЕВ м. Чернігова. Крім того, апелянт зазначає, що мета отримання спірної довідки позивачем та невидача такої довідки відповідачем порушується право ОСОБА_1 на отримання компенсації за піднайм житла у м. Чернігові, а не повторне отримання постійного житла за рахунок Міністерства оборони України. Також, апелянт вказує, що колишня дружина позивача, ОСОБА_2 , не є членом родини позивача, вимога щодо зобов`язання ОСОБА_1 про зняття колишньої дружини з місця реєстрації є незаконною.

27 липня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу на посадах офіцерського складу у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 26.06.1997 по 14.11.2018.

30 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Начальника КЕВ м. Чернігова із заявою, в якій просив видати довідку про здачу житла за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до додатку 17 до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (пункт 27 розділу IV) наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380.

За результатами розгляду заяви, 07 вересня 2021 року КЕВ м. Чернігів листом № 2096 повідомило позивача про неможливість надання довідки про здачу житла за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю відповідних документів.

Не погоджуючись із даною відмовою, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 9 статті 12 вищевказаного Закону передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла.

Наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України від 09 вересня 2022 року №242 затверджено Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів (далі - Положення про КЕВ м. Чернігів), відповідно до п. 1 якого, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів (далі КЕВ м. Чернігів) є державною установою, яка створена а метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій (далі військових частин) Збройних Сил України, які дислокуються на території Чернігівської області (далі - зона відповідальності) (Т. 1 а.с. 226-233).

Пунктом 2 зазначеного Положення передбачено, що КЕВ м. Чернігів у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України. Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Міністерства оборони України. Головнокомандувача. Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, іншими нормативними актами Міністерства оборони України та Генерального штабу, наказами, розпорядженнями, окремими дорученнями (дорученнями) Командування Сил логістики Збройних Сил України, розпорядженнями, окремими дорученнями) дорученнями начальника Центрального управління, а також цим Положенням.

Пунктом 4 Положення про КЕВ м. Чернігів визначено, що КЕВ м. Чернігів відповідно до покладених завдань здійснює, зокрема, ведення первинного обліку казармено-житлового фонду, видача необхідних довідок, погодження проведення приватизації держаного житлового фонду Міністерства оборони України.

Зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей) визначено Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 06 вересня 2018 року за № 1020/32472 (далі - Інструкція №380).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Начальника КЕВ м. Чернігова із заявою від 30 липня 2021 року, в якій просив видати довідку про здачу житла за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Додатку 17 до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (пункт 27 розділу IV) наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380.

Листом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів від 07 вересня 2021 року №2096 повідомлено позивача про неможливість надання довідки про здачу житлової площі у сел. Гончарівському (Т. 1 а.с. 15-16).

В якості підстави відмови видачі спірної довідки відповідачем зазначено про ненадання ні до житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , ні до КЕВ м. Чернігів довідки про те, що на даний час службова трикімнатна квартира АДРЕСА_1 час є вільною.

Відповідно до п. 5 розділу І Інструкції №380, військовослужбовці мають право здати отримане за рахунок Міноборони постійне житло або рівнозначне житло, яке відповідає санітарно-технічним вимогам, у населених пунктах, регіонах, в яких воно було отримане, та за умови потреби Міноборони в такому житлі із подальшим правом на забезпечення житлом від Міноборони у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів зазначає, що порядок надання службових приміщень закріплений розділом ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380.

Пунктом 1 розділу ІV Інструкції №380 передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку та члени їх сімей, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання, забезпечуються службовими жилими приміщеннями.

Згідно пункту 22 розділу ІV Інструкції №380, якщо у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) у службовому житловому приміщенні або на службовій житловій площі залишається проживати дружина (чоловік), яка (який) проходить військову службу у цьому гарнізоні, дозволяється переоформлення відповідно до вимог цієї Інструкції зазначеного службового житлового приміщення (службової житлової площі) на дружину (чоловіка).

Відповідно до пункту 23 розділу ІV Інструкції №380, військовослужбовці та члени їх сімей зобов`язані вивільнити займане ними службове житлове приміщення або службову жилу площу у двотижневий строк з дня виключення із списків особового складу військової частини, крім випадків: звільнення з військової служби у запас або відставку із залишенням на обліку для поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міноборони; направлення військовослужбовця на лікування (реабілітацію) внаслідок поранень (контузії) або через хворобу; відрядження до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі; у разі направлення військовослужбовця у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

В силу вимог пункту 25 розділу ІV Інструкції №380, підлягають виселенню із службового жилого приміщення (зі службової жилої площі) без надання іншого жилого приміщення, зокрема, колишні члени сім`ї військовослужбовця, які залишилися проживати у ньому після розірвання шлюбу (у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу).

Пунктом 27 розділу ІV Інструкції №380 передбачено, що контроль за вивільненням службових жилих приміщень (службової жилої площі) покладається на командирів військових частин та начальників КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Прийняття службового жилого приміщення (службової жилої площі) здійснюється КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за актом приймання-передавання жилого приміщення (додаток 16), до якого додаються довідки про оплату за проживання за останніх три місяці.

Про здачу службового жилого приміщення (службової жилої площі) КЕУ, КЕВ (КЕЧ) видається довідка про забезпечення житлом (додаток 17).

Отже, порядок видачі довідки про здачу службового жилого приміщення, щодо видачі якої ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м. Чернігова та відмова у видачі якої є предметом спору у даній справі, закріплений саме пунктом 27 розділу ІV Інструкції №380.

З аналізу пункту 27 розділу ІV Інструкції №380 вбачається, що передумовою видачі такої довідки є прийняття службового жилого приміщення (службової жилої площі), яке здійснюється КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за актом приймання-передавання жилого приміщення (додаток 16), до якого додаються довідки про оплату за проживання за останніх три місяці.

Додатком 16 до Інструкції №380 визначено форму акту приймання-передавання жилого приміщення, який складається комісією та містить зокрема такі показники: статус жилого приміщення; балансоутримувач жилого приміщення; технічні характеристики жилого приміщення; перелік обладнання з зазначенням його стану; обладнання системою газопостачання, система водопостачання, система гарячого водопостачання, система водовідведення, опалення, сміттєпровід, телефон, мережа Інтернет, антена та підписується особою, яка передала житло та яка прийняла житло.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 при зверненні до КЕВ м. Чернігів щодо отримання довідки про здачу службового жилого приміщення не додано акт приймання-передавання жилого приміщення, складений за формою, що закріплена в додатку 16 Інструкції №380.

Крім того, як вбачається з довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів від 17.08.2020 №463, що міститься в матеріалах справи, трикімнатна квартира АДРЕСА_1 не здана підполковником ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 52).

Отже, з вищевказаного вбачається, що для видачі спірної довідки відсутні докази здачі позивачем службового жилого приміщення.

Посилання апелянта на відсутність підстав для застосування вимог Інструкції №380, які визначають алгоритм дій щодо здачі службового житла позивачем, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, позивач звернувся до відповідача для отримання довідки за формою, визначеною саме додатком 17 до Інструкції №380.

Також, апелянт вказує, що вимоги Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, встановлюють алгоритм дій відповідача щодо здачі службового житла позивачем та стосуються виключно житлового фонду, власником якого є Міністерство оборони України в особі КЕВ м. Чернігова.

Разом з тим, апелянт зазначає, що з 14.07.2007 року власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 є громада селища Гончарівського, а не КЕВ м. Чернігова.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів, що вищевказана квартира має статус службової.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Згідно Витягу з протоколу №111 засідання житлової комісії Гончарівського гарнізону від 31.08.2006, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 закріплено за житловим фондом в/ч НОМЕР_1 (Т. 1 а.с. 108).

Відповідно до Витягу з протоколу №8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2020, на засіданні вирішено надати ОСОБА_1 3-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_3 для покращення житлових умов (Т. 1 а.с. 107).

16 листопада 2006 року начальником Гончарівської КЕЧ району п/п-к А.О. Фальчевським затверджена Угода про те, що в/ч НОМЕР_1 надає ОСОБА_1 службову 3-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_4 (Т. 1 а.с. 114).

Отже, з вищевказаної Угоди вбачається, що при передачі позивачу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , така квартира мала статус службової.

Разом з тим, в подальшому, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.12.2008, будинок в складі 70 квартир, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований на праві комунальної власності за Територіальною громадою селища Гончарівське в особі Гончарівської селищної ради (Т. 1 а.с. 83).

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, докази, що станом на 30.07.2021 квартира за адресою АДРЕСА_1 , обліковувалась у КЕВ м. Чернігів у книзі обліку службових жилих приміщень відсутні.

Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, станом на дату звернення позивача до відповідача про видачу спірної довідки (30.11.2021), квартира за адресою АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Гончарівською селищної радою від 15.06.2021 (Т. 1 а.с. 84), тобто, не мала статусу службового приміщення та не перебувала у житловому фонді Збройних Сил України.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, станом на час звернення позивача до відповідача, підстави для видачі спірної довідки були відсутні.

Щодо твердження апелянта про те, що метою отримання спірної довідки є необхідність отримання компенсації за піднайм житла у м. Чернігові, слід зазначити, що позивачем не надано суду будь-яких доказів здійснення ним оренди житла.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Єгорова Н.М.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 17.08.2023 р.