Справа № 337/3439/23
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/337/33/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2023р. до суду надійшов вказаний адміністративний позовОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Стариченко М.П., який позивач мотивує тим, що 19.06.2023р. старшим інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області капітаном поліції Худолій М.В. винесено постанову серії БАБ №733853, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 19.06.2023р. о 13.20 год. в АДРЕСА_1 розміщено автозаправну станцію та відсутнє погодження з відповідними підрозділами поліції згідно з Законом України «Про автомобільні дороги» та «Про дорожній рух», чим порушено п.1.6 Постанови КМУ №198, та розміщена реклама в зоні відведення автомобільного шляху, чим порушено п 32.1а ПДР.

Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на статті Закону України «Про дорожній рух» та Закону України «Про автомобільні дороги», які було порушено позивачем, а вказано лише найменування нормативних актів, що виключає можливість визначити факт порушень п.32.1а) ПДР України. Поліцейським не було встановлено, що саме позивач є відповідальним за утримання даної автомобільної дороги. Інспектором не встановлено належного власника та балансоутримувача частини автомобільної дороги, зазначеної у постанові. Будь-який офіційний та чинний документ, який стверджує про перебування вказаної у постанові дороги на балансі будь-якого підприємства, і чи такі передавалися Запорізькою обласною державною адміністрацією на баланс підприємства відсутні. Інспектором не встановлено чи є позивач працівником або власником автозаправної станції біля якої розташовано рекламний банер. Доводи поліцейського про те, що саме з вини позивача розміщено рекламу у зоні відведення автомобільного шляху не підтверджені доказами. Під час прийняття оскаржуваної постанови не врахована відсутність достатніх даних та доказів, що підтверджують вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перевірено наявність підстав для визнання винуватим позивача у вчиненні правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено про те, що до неї додається «відео 474984», проте технічний засіб, яким було здійснено відеозапис не зазначено. Позивачу для ознайомлення відеозапис та інші докази не надавалися. При цьому, позивач на місці складання постанови не був згодний з вказаним правопорушенням, однак вказані відомості до постанови не внесено, доводи позивача залишено поза увагою поліцейського. Поліцейським під час розгляду справи був порушений порядок її розгляду, що призвело до ігнорування конституційних прав позивача та сприяло упередженому та необ`єктивному розгляду справи. Перед складанням оскаржуваної постанови передувало обвинувачення позивача у скоєнні даного правопорушення, проте не повідомлено про його права, порушено право на захист.

Просить визнати протиправною та скасувати постановупро накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №733853 від 19.06.2023р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, стягнути на його користь понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 03.07.2023р. позовну заяву було залишено без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду платіжного документу про сплату судового збору та надання письмових доказів, а саме копії оскаржуваної постанови належної якості.

06.07.2023р. від представника позивача - адвоката Стариченко М.П. до суду надійшли докази сплати судового збору в сумі 536,80 грн.

Ухвалою суду від 07.07.2023р. позивачу був продовжений строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду копії оскаржуваної постанови належної якості на строк п`ять днів з дня отримання копії постанови.

13.07.2023р. від представника позивача - адвоката Стариченко М.П. до суду надійшла заява про усунення недоліків разом з копією оскаржуваної постанови,яку він відправ поштовим зв`язком 11.07.2023р.

Ухвалою суду від 08.08.2023р. (з урахування перебування судді у відпустці у період часу з 11.07.2023р. по 07.08.2023р. включно) позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до судового розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання за участю сторін.

15.08.2023р. від представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Назаренко М.М. до суду надійшов відзив на вказаний позов, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 19.06.2023р. під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП близько 13.20 год. за адресою: м.Запоріжжя, по вул. Авраменко було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , який розмістив автозаправну станцію без погодження з органами Національної поліції, а також розмістив рекламу в зоні відведення автомобільного шляху, чим порушив п.32.1а) ПДР України та п.1.6 Постанови КМУ №198. В ході розгляду справи йому було роз`яснено та дотримано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначено, що відповідно до розділу 8 наказу МВС №1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб. Оскільки подія, що передувала винесенню постанови серії БАБ №733853 мала місце 19.06.2023р., то станом на день надходження ухвали про відкриття провадження, надати відеозапис не є можливим. Обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення в його діях. У зв`язку з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова серії БАБ №733853 за ч.2 ст.140 КУпАП. Вимога про визнання протиправної постанови та закриття провадження не підлягає задоволенню, оскільки наслідки розгляду судом справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені ч.3 ст.286 КАС України. Просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Також заперечив проти стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу та вважає розмір витрат на правову допомогу, заявлений позивачем, завищеним та неспівмірним з ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, сплата гонорару не підтверджена належними документами.

Сторони в судове засідання не прибули.

Представником позивача - адвокатом Стариченко М.П. разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій він також зазначив, що сторона позивача позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відзиві на позов просив проводити розгляд справи без участі представника ДПП.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що 19.06.2023р. старшим інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області капітаном поліції Худолій М.В. винесено постанову серії БАБ №733853, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, 19.06.2023р. о 13.20 год. в м. Запоріжжі по вул. Авраменко напроти буд.16 розміщено автозаправну станцію та відсутнє погодження з відповідними підрозділами поліції згідно з Законом України «Про автомобільні дороги» та «Про дорожній рух», чим порушено п.1.6 Постанови КМУ №198, та розміщена реклама в зоні відведення автомобільного шляху, чим порушено п.32.1а ПДР.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.9 ст.120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав на місці її винесення, не погодився із зазначеним рішенням та 28.06.2023р. поштовим зв`язком його представником направлено до суду даний позов. Отже, строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем не пропущений.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, ст.7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.140 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування та тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на час вининення спарних правовідносин) визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення , зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Такі технічні прилади та технічні засоби, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до ст.9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 73 КАС України).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови інспектора патрульної поліції щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Так, суд виходить з того, що позивач посилається, зокрема, на неправомірність винесення інспектором УПП спірної постанови через відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП.

Як вже зазначалось вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за розміщення автозаправної станції та відсутність погодження з відповідними підрозділами поліції згідно з Законом України «Про автомобільні дороги» та «Про дорожній рух», чим порушено п.1.6 Постанови КМУ №198, а також за розміщення реклами в зоні відведення автомобільного шляху, чим порушено п.32.1а ПДР.

В той же час, в оскаржуваній постанові нормативний акт, на який посилається інспектор поліції -«Постанова КМУ №198» не конкретизований (не вказана ні назва, ні дата його прийняття).

Представник ДПП, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві на позовну заяву посилається на Постанову КМУ №198 від 30.03.1994р. «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони».

Проте, пункт 1.6, порушення якого інкримінується позивачу, у вказаній Постанові КМУ №198 від 30.03.1994р. відсутній.

При цьому, згідно з п.1 розділу І Постанови КМУ №198 від 30.03.1994р., дія Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони поширюються на автомобільні дороги загального користування, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів, залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти), у межах смуги їх відведення та "червоних ліній" відповідно і є обов`язковими для власників дорожніх об`єктів, органів, що здійснюють управління ними, та їх користувачів, а також для підприємств та організацій, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів.

Пункт 6 розділу І Постанови КМУ №198 від 30.03.1994р. передбачає, що будівництво споруд, об`єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг або "червоних ліній" міських вулиць і доріг здійснюються за погодженням з відповідними підрозділами Національної поліції згідно із Законами України "Про автомобільні дороги" та "Про дорожній рух".

Згідно з п.32.1 а) ПДР, з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій.

При цьому у оскаржуваній постанові не вказано, яке відношення до автозаправної станції та рекламоносія, який розміщено в зоні відведення автомобільного шляху за адресою: АДРЕСА_1 , які зазначені в оскаржуваній постанові інспектора патрульної поліції, має позивач ОСОБА_1 , зокрема не вказано чи є він власником дорожніх об`єктів або посадовою особою органу, що здійснює управління ними, або їх користувачем, або забезпечує ремонт та утримання дорожніх об`єктів, чиє він власником або користувачем автозаправної станції та рекламоносія.

Суду не надано доказів, які б підтверджували повноваження Лади О.С. як відповідальної особи за будівництво або розміщення та, відповідно, за погодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції документації на розміщення такого об`єкту як автозаправна станція та рекламоносія, які зазначені у постанові.

Тобто, відповідачем не доведено, що позивач є суб`єктом господарювання або є посадовою особою, до компетенції якого належить погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції встановлення рекламоносіїв, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, розроблення проектної документації на будівництво об`єктів дорожнього сервісу тощо, а отже не доведено, що він може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Зазначені вище обставини свідчать про не встановлення інспектором, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони правопорушення та суб`єкта правопорушення саме за ч. 2 ст.140 КУпАП в частині погодження встановлення автозаправної станції та рекламоносія, що обумовлює протиправність прийнятої ним постанови.

Будь-яких доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, матеріали справи не містять.

При ухваленні рішення суд також враховує, що у п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додається «відео 474984»без розкриття змісту, інші докази не зазначені. Посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, відсутнє.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Верховний Суд неодноразово наголошував на імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зокрема, у постанові від 05.03.2020р. у справі №607/7987/17 Верховний Суд вказує, що приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України (в редакції на час розгляду справи судом, наразі - статей 73, 74), такий запис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав належних та допустимих доказів щодо недотримання позивачем Правил дорожнього руху.

Натомість, саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Крім того, у позовній заяві позивач наполягає, що на місці події заперечував подію правопорушення та свою винуватість. Дані обставини відповідачем не спростовані, а в постанові інспектора поліції не наведені мотиви відхилення заперечень позивача та відсутні будь-які обґрунтування про доведеність вини ОСОБА_1 .

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі, об`єктивні та беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.140 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про визнання оскаржуваної постанови протиправною, то вона задоволенню не підлягає, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, КАС України, встановлено вичерпний перелік рішень суду, які він уповноважений постановити за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що унеможливлює задоволення позову в частині визнання постанови протиправною, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: копію ордеру на надання правової допомоги серії АР №1054096 від 27.06.2023р.; копію договору б/н від 27.06.2023р. про надання правової допомоги, укладеного ОСОБА_1 та адвокатом Стариченко М.П.; копію додаткової угоди №1 від 27.06.2023р. до Договору про надання правової допомоги б/н від 27.06.2023р., яка визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокату за надання юридичних послуг та їх вартість; копію акта виконаних робіт від 27.06.2023р. з переліком наданих юридичних послуг; копію розрахункової квитанції серії СЖТІ №898324 від 27.06.2023р. про оплату позивачем послуг адвоката на загальну суму 3000,00 грн. за підготовку позовної заяви.

Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Так, перелік наданих адвокатом послуг та їх вартість визначені актом виконаних робіт від 27.06.2023р. - складання позовної заяви та клопотання про розгляд справи без участі позивача та становлять загалом 3000,00 грн.

В даному випадку суд погоджується з доводами представника відповідача та приходить до висновку про те, що визначений адвокатом розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом.

Виходячи з предмету спору, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, відповідно до вимог ст.134 КАС України вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи та стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в загальному розмірі 2000,00 грн.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору за даним позовом в сумі 536,80 грн.

Керуючись ст.19 Конституції України,Законом України «Про Національну поліцію», ст.7, 9, 122, 245, 222, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАБ №733853 від 19.06.2023 року, винесену інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області капітаном поліції Худолій М.В. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КУпАП закрити.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , кп.78) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., а всього 2536 (дві тисячі п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова