Справа № 120/4796/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 серпня 2023 р. Справа № 120/4796/23

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій обалсті, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що лютому 2023 року він звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Однак, листом від 06.04.2023 №0200-0304-8/3363 відповідач відмовив у призначенні пенсії на підставі п. «а» статті 12 Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Таку відмову відповідача ОСОБА_1 вважає протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 25.04.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім того, цією ухвалою вирішено витребувати у ГУ ПФУ у Вінницькій області та зобов`язано надати суду, у строк визначений для подання відзиву, інформацію щодо того, яким територіальним управлінням Пенсійного фонду України прийнято рішення від 16.02.2023 та всі належним чином засвідченні копії документів, які слугували підставою для прийняття рішення від 16.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1

09.05.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб » від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (зі змінами та доповненнями), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Також представник відповідача зазначає, що до Головного управління, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.08.2022 по справі №120/2774/22-а, Адміністрацією Головного управління національної поліції у м. Києві надано відповідні документи для призначення пенсії за вислугою років. Згідно наданих документів, вислуга років в календарному обчисленні вислуга становить лише 21 рік 02 місяців 13 днів, крім того пільгова вислуга - 05 років 05 місяців 27 днів.

Враховуючи зазначене, у заявника, на переконання відповідача, відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи та надані докази, встановив наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в м. Києві від 31.10.2017 №1249 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

28.12.2021 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Вінницькій області через ГУНП у м. Києві про призначення пенсії за вислугу років на підставі вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", посилаючись на те, що наявна у нього на день звільнення з органів поліції вислуга років є достатньою для призначення пенсії за вислугу років.

В той же день (28.12.2021) позивач подав заяву до ГУНП у м. Києві, в якій просив оформити усі необхідні документи і подання про призначення йому пенсії за вислугу років та направити ці документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років.

Листом №363/125/05/62-2022 від 21.01.2022 Головне управління Національної поліції у м. Києві повідомило позивача, що відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" розділу II "Пенсії за вислугу років" статті 12-а "Умови призначення пенсії за вислугу років", пенсії за вислугу років призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військовослужбовцям за контрактом, іншим особам незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Відповідно до наказу ГУНП у м. Києві від 31.10.2017 № 1249 о/с календарна вислуга років позивача на день звільнення становить 21 рік 02 місяці 13 днів, тобто відсутня умова для призначення такої пенсії.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в оформленні та направленні до ГУ ПФУ у Вінницькій області необхідних документів для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2022 у справі №120/2774/22, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції України у м. Києві щодо відмови в оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області необхідних документів для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Національної поліції України у м. Києві оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області документи, необхідні для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання вищезазначеного рішення суду, ГУНП у м. Києві направлено ГУ ПФУ у Вінницькій області, супровідним листом від 03.02.2023 №631/125/05/62-2023, документи, необхідні для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Відповідно до подання про призначення пенсії від 31.01.2023 №51965/125/62-2023 вислугу років ОСОБА_1 станом на 31.10.2017 для призначення пенсії складає 26 років 09 місяців 24 дні.

За результатами розгляду наданих ГУНП у м. Києві документів, відповідачем прийнято рішення від 16.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років. За змістом рішення зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 в календарному обчисленні становить лише 21 рік 02 місяці 13 днів, крім того пільгова вислугу 05 років 05 місяців 27 днів. У зв`язку з вищезазначеним, ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає, що у позивача відсутня необхідна вислугу років, що є підставою для відмови у призначенні пенсії відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-XII).

Пунктом «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Частиною другою статті 17 Закону №2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" ст. 1 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується військова служба.

Згідно з ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, ст. 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст. 17-1 цього ж Закону встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом.

Відтак, Закон № 2262-ХІІ сам по собі не встановлює порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом. Пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років встановлюються Урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Таким нормативним актом є постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393).

Даною постановою № 393, визначено, серед іншого, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським. Зазначена постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, які ухвалені за подібних правовідносин.

Верховний Суд зазначив про необґрунтованість висновку того, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, Верховний Суд вказав на правовий висновок Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а щодо застосування статей 12, 17 Закону №2262-XII, у якій наголошено на необхідності врахування приписів підзаконних нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років для призначення пенсії; цей висновок враховано під час зарахування позивачу пільгового стажу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а наголосив на необхідності застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності. Зазначений принцип встановлює гарантування необхідності стабільного та несуперечливого правового статусу особи. У контексті спірних правовідносин, Верховний Суд зазначає, що особа, реалізовуючи своє конституційне право на працю, обираючи певний вид професійної діяльності, повинна бути обізнана із умовами праці та привілеями, які вона отримує при цьому. Законні очікування особи полягають у тому, щоб у випадках, коли особа, спираючись на конституційні приписи, очікує, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до цих норм, законні очікування будуть реалізовані та захищені.

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. Таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. У зв`язку з таким зарахуванням необхідної кількості років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, де вказано, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

Відтак, доводи відповідача з приводу того, що призначення пенсії за вислугу років згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ може бути виключно за умови наявності у позивача 23 календарних років та 6 місяців стажу, судом відхиляються з огляду на те, що пільговий стаж повинен бути зарахований до календарної вислуги років.

Суд акцентує увагу, що у поданні на призначення пенсії, що надіслано відповідачу, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2022, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022 у справі №120/2774/22-а, вислуга років ОСОБА_1 станом на 31.10.2017 для призначення пенсії становить: 26 років 09 місяців 24 дні.

Відтак, вислуга років позивача станом на мент звільнення зі служби становить більше ніж необхідних 23 роки і 6 місяців та є достатньою для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ

Відтак, дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років є протиправними та порушують гарантоване державою право особи на пенсійне забезпечення.

Разом із тим, така відмова оформлена рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.02.2023.

Суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, про захист яких вона просить.

Так, згідно з частиною 2 вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту третього цієї постанови, виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, керуючись положеннями частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає можливим вийти за межі заявлених позовних вимог та з метою ефективного захисту порушених прав позивачки визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 16.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частина третя статті 245 КАС України передбачає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду

Відтак, з метою належного захисту порушених прав позивача відповідача належить зобов`язати призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ з 28.12.2021 (дати звернення із заявою про призначення пенсії).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Вийти за межі позовних вимог. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 28.12.2021.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Рішення суду сформовано: 21.08.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна