Справа № 480/3970/23
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року Справа № 480/3970/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3970/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.01.2023 № 10 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 13.10.2021.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 13 жовтня 2021 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівник, зайнятий на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку № 1. Звернення про призначення пенсії було обумовлено тим, що 30.07.2021 позивачці виповнилось 45 років, вона мала страховий стаж 35 років 00 місяців 06 днів, з яких 07 років 09 місяців 10 днів роботи на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці, передбаченими Списком № 1. Проте, ГУ ПФУ в Донецькій області за результатами розгляду заяви прийняло рішення від 21.10.2021 за № 10, яким було відмовлено у призначенні пільгової пенсії з тих підстав, що позивачка не досягла віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах (50 років).

Не погодившись з таким рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області, позивачка звернулася до Сумського окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 01.06.2022 у справі №480/12944/21 позовні вимоги задовольнив частково: визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 21.10.2021 № 10 та зобов`язав ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 13.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та прийняти рішення по суті заяви від 13.10.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі 480/12944/21 від 01.06.2022 за результатами повторного розгляду заяви від 13.10.2021 ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення від 02.01.2023 року № 10 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому відповідач у рішенні зазначив, що з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі №1-5/20189746/15) відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України №1788, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» обчислено пільговий стаж роботи за Списком №1 (набутий на 01.04.2015), який склав 1 рік 09 місяців 20 днів. Страховий стаж на дату звернення за призначенням пенсії за віком склав 28 років 0 місяців 6 днів.

Вказане рішення відповідача, на думку позивачки, є протиправним, оскільки воно суперечить вимогам п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та рішенню Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі №1-5/20189746/15, а тому порушує її право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 02.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало до суду відзив на позов, у якому, заперечуючи проти позову, вказує, що відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213- VIII. Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; жінки-після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тому, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі 480/12944/21 від 01.06.2022 за результатами повторного розгляду заяви від 13.10.2021 ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України №1788, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» обчислено пільговий стаж роботи за Списком №1, що був набутий ОСОБА_1 станом на 01.04.2015, який склав 1 рік 09 місяців 20 днів . Страховий стаж на дату звернення за призначенням пенсії за віком склав 28 років 0 місяців 6 днів.

До пільгового стажу роботи за Списком №1 враховано періоди роботи з 11.06.2013 по 30.12.2014 таз 01.01.2015 по 31.03.2015.

Враховуючи викладене, Головним управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 по заяві від 13.10.2021 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону №1788 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 станом на 01.04.2015.

Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , після досягнення віку 45 років, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 13.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівник, зайнятий на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку № 1.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийняло рішення від 21.10.2021 № 10, яким було відмовлено у призначенні пільгової пенсії з тих підстав, що позивачка не досягла віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах (50 років).

Не погодившись з таким рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області, позивачка звернулася до Сумського окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 01.06.2022 у справі №480/12944/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково: визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 21.10.2021 № 10 та зобов`язав ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 13.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та прийняти рішення по суті заяви від 13.10.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі 480/12944/21 від 01.06.2022 за результатами повторного розгляду заяви від 13.10.2021 ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення від 02.01.2023 № 10 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому відповідач, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі №1-5/20189746/15, обчислив пільговий стаж роботи ОСОБА_1 станом на 01.04.2015, який склав 1 рік 09 місяців 20 днів. До пільгового стажу роботи за Списком №1 враховано періоди роботи з 11.06.2013 по 30.12.2014 та з 01.01.2015 по 31.03.2015. Страховий стаж розрахований на дату звернення за призначенням пенсії за віком та склав 28 років 0 місяців 6 днів.

Вважаючи рішення відповідача від 02.01.2023 № 10 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту: "На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки -після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі також Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

"Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV".

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі №500/1879/20.

Таким чином суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

З оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Донецькій області вбачається, що відповідач відмовляючи у призначенні пенсії ОСОБА_1 , обчислив її пільговий стаж в 1 рік 09 місяців 20 днів станом на 01.04.2015, а не на дату звернення за призначенням пенсії.

При цьому відповідач посилається на пункт 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020, в якому зазначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таке тлумачення відповідачем Рішення Конституційного Суду України є помилковим, оскільки воно суперечить пункту 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020, який передбачає, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.

Тобто, Конституційний Суд України у пункті 3 резолютивної частини рішення роз`яснив порядок його виконання, зокрема що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII до осіб, які до внесення змін в Закон №1788 (до 01.04.2015) вже працювали на відповідних посадах.

Проте, це не означає, що пільговий стаж таким особам необхідно обчислювати станом на 01.04.2015, а не на момент звернення за призначенням пільгової пенсії, оскільки обчислення пільгового стажу станом на 01.04.2015 буде суперечити змісту пункту 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020, а само Рішення КСУ втратить сенс.

Суд звертає увагу, що ГУ ПФУ в Донецькій області у своєму попередньому рішенні від 21.10.2021 № 10 зазначає, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою про призначення пільгової пенсії мала страховий стаж 35 років 00 місяців 06 днів, з яких пільговий стаж становить 7 роки 09 місяців 10 днів.

Крім того, Сумський окружний адміністративний суд у рішенні від 01.06.2022 у справі №480/12944/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області та ГУ ПФУ в Донецькій області зазначив наступне: "Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачами, що позивач у зв`язку із досягненням 45 років, звернулася про призначення пенсії за віком за Списком №1 та, як вбачається з оскаржуваного рішення на час звернення із цією заявою мала страховий стаж 35 років 00 місяців 06 днів, з яких пільговий стаж становить 7 роки 09 місяців 10 днів".

Таким чином, на момент звернення позивачки до відповідача із заявою про призначення пенсії від 13.10.2021 року позивачці вже виповнилось 45 років та вона мала більше 7 років 6 місяців необхідного пільгового стажу роботи в умовах зайнятості повний робочий день на роботах (посадах), які віднесені до Списку №1, що було достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.01.2023 № 10 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - Суд) в пункті 111 Рішення від 26 лютого 2015 року [(справа «Заїченко проти України (№ 2)» (Заява № 45797/09)] вказав на те, що Суд вже постановляв, що вичерпанню підлягають лише ефективні національні засоби правового захисту (див. пункт 84). Суд нагадує, що для того, щоб бути ефективним, засіб правового захисту має бути незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів влади і бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59, від 6 вересня 2005 року); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення; а також забезпечити належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 158, ECHR 2000-XI).

За таких обставин, суд вважає, що з метою ефективного правового захисту стверджувального порушення, яке виявилось у відмові пенсійним органом в призначенні пенсії позивачці, яка має право на цю пенсію, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 13.10.2021.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати в розмірі 1073,60 грн., сплачених за чеком від 28.04.2023.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.01.2023 № 10 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 13.10.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, ).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар