Справа № 380/7220/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року

справа №380/7220/23

провадження № П/380/7282/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши у письмовому провадженні питання про залучення співвідповідача у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) з вимогами:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.03.2023 року № 94 щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов мотивовано протиправною відмовою відповідача у нарахуванні та виплаті грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначила, що 10 березня 2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою в якій просила нарахування та виплату, грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, листом від 28.03.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.03.2023 року № 94 відмовив у задоволенні такої заяви у зв`язку з тим, що у позивача відсутній стаж за вислугу років. Вказала, що вона є пенсіонером за віком, працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, іншої пенсії не отримувала, і відповідно має право на нарахування та виплату грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою суду від 13.04.2023 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали десять днів з дня отримання копії ухвали у такий спосіб: скерувати на поштову адресу Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) заяву про усунення недоліків позовної заяви (вказати номер справи та прізвище судді), до якої додати:

- виправлену (уточнену) позовну заяву у відповідності до вимог ст. 160 КАС України, а саме: привести вимоги у відповідність;

- докази перебування на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головному управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

14.04.2023 за вх.№6400 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.04.2023 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі №380/7220/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, встановлений ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2023, на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

24.04.2023 за вх.№28491 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, просить суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.03.2023 року № 94 щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 28.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.05.2023 за вх.34142 від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

16.05.2023 за вх.№35061 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що посада логопед та вчитель-логопед в позашкільних закладах освіти Постановою №909 не передбачена. При розгляді поданої заяви з`ясовано, що ОСОБА_1 звернулась вперше за призначенням пенсії 23.01.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та на момент звернення не досягла пенсійного віку 60 років, а також не долучила, ні до заяви про призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ні до позовної заяви, довідок, які підтверджують, що особа працювала на зазначених посадах.

Ухвалою суду від 23.06.2023 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, ).

26.06.2023 за вх.№47383 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

06.07.2023 за вх.№50954 від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2011 р. № 239 затверджено Порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам державних та комунальних установ соціального захисту населення (далі - Порядок). Перелік посад працівників, які мають право на встановлення надбавки за вислугу років, визначений п.3 порядку. Це керівники установ соціального захисту населення та їхні заступники з основного виду діяльності; керівники структурних підрозділів та їхні заступники із соціальної, психологічної, педагогічної, фізичної, медичної, трудової, професійної реабілітації, надання соціальних (соціально-медичних) послуг (допомог), соціального обслуговування, медичного супроводу, спостереження, забезпечення стаціонарного проживання тощо, крім тих, що мають право на виплату надбавки (доплати) за стаж роботи (вислугу років) на інших підставах; інструктори з трудової адаптації; методисти з професійної реабілітації; організатори культурно-дозвіллєвої діяльності: фахівці із соціальної роботи (із соціальної допомоги вдома, з фізичної реабілітації); соціальні працівники.

Отже, соціальні працівники терцентрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг) мають право на надбавку за вислугу років згідно з Порядком.

Водночас, згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 13.02.2019 року у справі №233/4308/17 номер провадження 11-1100апп18, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач позашкільного навчального закладу є педагогічним працівником цього позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем повинен зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні статті 55 пункту "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

13.07.2023 за вх.№52756 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

13.07.2023 за вх.№ 52776 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" № 1058 передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 2 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статі 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткування, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011р. № 1191 "Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що має право на призначення грошової допомоги, та її виплати" до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальні форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "" і «ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров?я ти соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років". При розгляді заяви гр. ОСОБА_1 , було з?ясовано, що вперше Позивач звернулась за призначенням пенсії 23.01.2023, та на момент звернення не досягла пенсійного віку 60 років, а також не долучено довідок, які підтверджують, що вона працювала на зазначених посадах. Отже, для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день ї призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV«Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» гр. ОСОБА_1 згідно її заяви відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Позивач є пенсіонером, яка з 18.02.2023 отримує пенсію за віком у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10.03.2023 позивач, позивач, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області прийнято рішення №94 від 17.03.2023, яким відмовлено позивачці у виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що при розгляді заяви гр. ОСОБА_1 , було з?ясовано, що вперше позивач звернулась за призначенням пенсії 23.01.2023, та на момент звернення не досягла пенсійного віку 60 років, а також не долучено довідок, які підтверджують, що вона працювала на зазначених посадах.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту другого Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно пункту п`ятого Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно статей 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Із системного аналізу вищенаведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що виникнення права в особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язано із наявністю таких умов у сукупності: наявність у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах; вихід на пенсію відбувся саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності; особа до моменту призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 20.08.1982 ОСОБА_1 працювала:

з 16.08.1982 по 05.05.1988 вихователем у дитячому садку;

з 06.05.1988 по 20.09.1993 завідуючою дитячого садочку;

з 27.11.2000 по 09.10.2001 логопедом (педагогом) відділення соціально-медичної реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи територіального центру УСЗН Харківського району м. Києва;

з 10.10.2001 по 31.12.2021 логопедом (педагогом) відділення соціально-медичної реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи територіального центру соціального обслуговування малозабезпечених пенсіонерів та інвалідів УП та СЗН Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації;

з 01.01.2022 прийнята вчителем-логопедом (для дітей) відділення психолого-педагогічної реабілітації (денне перебування) в порядку переведення з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Дарницького району м. Києва.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 06.12.1991 №1788-ХІІ (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Так, згідно зі ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зазначених нормативно-правових актах відсутнє застереження щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, таке право надається і гарантується особі за виконання специфічної роботи, що в даному випадку підтверджується записами трудової книжки позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 було затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак, за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року №01-3/133-02-2.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п. 5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на день її призначення.

Згідно з п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до спеціального стажу період її роботи з 25.07.1987 по 10.03.2001, відтак необґрунтовано відмовив у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, з огляду на що порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Пунктом 2 підпунктом 1 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, визначено, що до такого страхового стажу зараховуються періоди роботи, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» який в розділі «Освіта» містить посаду «вихователь», яка зазначена в підрозділі «Дошкільні навчальні заклади всіх типів».

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (Перелік № 909), яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років: у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах - учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Разом з тим, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя - реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач - дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.

Враховуючи викладене, суд вважає, що посада педагогічного працівника з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 та положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000№ 963 поширюється на позивача.

Судом встановлено, що загальний педагогічний стаж позивача становить більше 33 років. Вищевказані записи у трудовій книжці позивача скріплені печатками відповідних підприємств.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, яка містить посилання на усі накази по зазначеним підприємствам про прийняття позивача на роботу та звільнення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.03.2023 року № 94 щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату позивачці, грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Так, позивач звернулась із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме до ГУ ПФУ у м. Києві. Рішення ГУ ПФУ у Львівській області, скасовано, проте заява позивача залишається поданою, а пенсійна справа повинна знаходитись у органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, відповідно до приписів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Пенсійного фонду України N 22-1, 25.11.2005.

Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 16.08.1982 по 05.05.1988 вихователем у дитячому садку, з 06.05.1988 по 20.09.1993 завідуючою дитячого садочку, з 27.11.2000 по 09.10.2001 логопедом (педагогом) відділення соціально-медичної реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи територіального центру УСЗН Харківського району м. Києва; з 10.10.2001 по 31.12.2021 логопедом (педагогом) відділення соціально-медичної реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи територіального центру соціального обслуговування малозабезпечених пенсіонерів та інвалідів УП та СЗН Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації; з 01.01.2022 вчителем-логопедом (для дітей) відділення психолого-педагогічної реабілітації (денне перебування) в порядку переведення з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Дарницького району м. Києва та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення»).

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При цьому, суд застосовує принцип «належного урядування» який висвітлений у тому числі в пунктах 70, 71 рішення у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04), відповідно до яких, зазначений принцип зокрема передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatismutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovaandPine v. theCzechRepublic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Отже, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги зобов`язального характеру саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У рішенні від 15 листопада 1996 року по справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України належить стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір по 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.03.2023 року № 94 щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 16.08.1982 по 05.05.1988 вихователем у дитячому садку, з 06.05.1988 по 20.09.1993 завідуючою дитячого садочку, з 27.11.2000 по 09.10.2001 логопедом (педагогом) відділення соціально-медичної реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи територіального центру УСЗН Харківського району м. Києва; з 10.10.2001 по 31.12.2021 логопедом (педагогом) відділення соціально-медичної реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи територіального центру соціального обслуговування малозабезпечених пенсіонерів та інвалідів УП та СЗН Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації; з 01.01.2022 вчителем-логопедом (для дітей) відділення психолого-педагогічної реабілітації (денне перебування) в порядку переведення з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Дарницького району м. Києва.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення»).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна