Справа № 280/1827/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 280/1827/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2023 (суддя першої інстанції Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі №280/1827/22 за позовом Запорізького обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ (далі - відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 50 861,16 грн. Крім того, просить поновити строк звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у Товаристві з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ за звітний період складає 11 осіб, отже середньооблікова кількість осіб з інвалідністю повинна складати 1 особу. Водночас, у даного роботодавця за звітний період 2020 року не працевлаштовано жодної особи з інвалідністю, що підтверджується актом Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 17.09.2021 №129. Посилаючись на норми Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, просить задовольнити позов.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2023 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2023 та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Запорізького обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені залишити без розгляду.

Відповідач вважає, що оскаржуване рішення було прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права, а саме - позивачем пропущено строк на звернення до суду з позовом.

Апеляційна скарга Товариства фактично обґрунтована тим, що згідно абзацу 2 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Апелянт стверджує, що в даному випадку позивачем було порушено строк звернення до суду з цим позовом, оскільки відлік такого строку розпочався 20.10.2021, тоді як позовну заяву позивачем було подано до суду лише 01.02.2022.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ () зареєстроване в якості юридичної особи.

Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області на підставі наказу від 26.08.2021 №1775, посвідчення від 26.08.2021 №1047, у період з 09 год. 00 хв. 13.09.2021 по 16 год. 00 хв. 17.09.2021 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ вимог законодавства у сфері зайнятості населення та працевлаштування осіб з інвалідністю, за результатами якого складено акт від 17.09.2021 №129.

Перевіркою встановлено порушення відповідачем вимог:

ч.ч. 7, 9 статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, п.п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, а саме: ТОВ ТД МАГНУМ не зареєстровано у Запорізькому обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів. У 2019 та 2020 роках середньооблікова кількість штатних працівників складала 13 та 11 осіб відповідно;

ч. 9 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, а саме у 2019 та 2020 роках у ТОВ ТД МАГНУМ за основним місцем роботи працювало більше 8 осіб. ТОВ ТД МАГНУМ не подавало щороку звіти за 2019-2020 роки про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю до відповідних відділень Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням;

ч. 1 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, а саме ТОВ ТД МАГНУМ у 2019 та 2020 роках не виконувало норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Встановлено: середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за 2019 та 2020 рік становила 13 та 11 осіб відповідно.

Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості одного робочого місця не дотримано.

Про проведення зазначеної перевірки ГУ Держпраці у Запорізькій області повідомило позивача листом від 08.10.2021 №08/03.4-09/10090.

Позивач, в свою чергу, направив відповідачу лист від 25.10.2021 №03-653/1737, яким запропонував товариству зареєструватися у Фонді та подати звіти за 2019, 2020 роки. Однак, доказів надання відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.

На підставі викладеного позивачем здійснено розрахунок адміністративно-господарських санкцій та пені, які Товариство з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ має сплатити у зв`язку із невиконанням у 2020 році нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.

Позивач, з метою стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приписами статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України Про зайнятість населення роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

На виконання приписів вказаної статті, Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316, затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", який набрав чинності 12.07.2013 року, відповідно до якого форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочих дні з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. У розділі I форми відображаються основні дані про вакансії.

Частиною 3 статті 18-1 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні встановлено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції мав перевірити, чи вжив відповідач залежних від нього заходів для недопущення порушення правил здійснення господарської діяльності, яке полягає у необхідності забезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Колегія суддів звертає увагу, що періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, натомість передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). В такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі, спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є звіт форми №3-ПН, що подається у порядку, визначеному наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 року.

Таким чином, передбачена частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону № 875-ХІІ, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, тому як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої та п`ятої статті 19 Закону № 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Отже, обов`язком роботодавця є створення робочих місць для осіб з інвалідністю, звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів та центром зайнятості щодо наявності вакантних робочих місць, працевлаштування осіб з інвалідністю, які звертаються безпосередньо до роботодавця або направляються для працевлаштування центром зайнятості.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 22.10.2020 року, від 07 лютого 2018 року у справі П/811/693/17, від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16, від 13 червня 2019 року у справі №819/639/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Матеріалами справи підтверджено, відповідачем до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним вчинялися дії для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, зокрема, не надано ані наказу по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, ані звіту форми № 3-ПН, що подається у порядку, визначеному наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316.

Також, матеріалами справи встановлено, що Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області на підставі наказу від 26.08.2021 №1775, посвідчення від 26.08.2021 №1047, у період з 09 год. 00 хв. 13.09.2021 по 16 год. 00 хв. 17.09.2021 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ вимог законодавства у сфері зайнятості населення та працевлаштування осіб з інвалідністю, за результатами якого складено акт від 17.09.2021 №129.

Перевіркою встановлено порушення відповідачем вимог:

ч.ч. 7, 9 статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, п.п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, а саме: ТОВ ТД МАГНУМ не зареєстровано у Запорізькому обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів. У 2019 та 2020 роках середньооблікова кількість штатних працівників складала 13 та 11 осіб відповідно;

ч. 9 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, а саме у 2019 та 2020 роках у ТОВ ТД МАГНУМ за основним місцем роботи працювало більше 8 осіб. ТОВ ТД МАГНУМ не подавало щороку звіти за 2019-2020 роки про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю до відповідних відділень Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням;

ч. 1 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, а саме ТОВ ТД МАГНУМ у 2019 та 2020 роках не виконувало норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Встановлено: середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за 2019 та 2020 рік становила 13 та 11 осіб відповідно.

Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості одного робочого місця не дотримано.

Про проведення зазначеної перевірки ГУ Держпраці у Запорізькій області повідомило позивача листом від 08.10.2021 №08/03.4-09/10090.

Позивач, в свою чергу, направив відповідачу лист від 25.10.2021 №03-653/1737, яким запропонував товариству зареєструватися у Фонді та подати звіти за 2019, 2020 роки. Однак, доказів надання відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.

Матеріалами справи підтверджено, що протягом 2019 - 2020 років від ТОВ ТД МАГНУМ звітності за формою 3-ПН інформація про попит на робочу силу не надходило.

Наведене свідчить про невиконання покладеного законом обов`язку щодо створення робочих місця для інвалідів з боку відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не виконано норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до ТОВ ТД МАГНУМ відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону №875-ХІІ.

Механізм нарахування пені підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, які використовують найману працю, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 № 223 (далі - Порядок №223).

За визначенням пункту 2.2 Порядку №223 пеня - це штрафна санкція, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно сплаченої адміністративно-господарської санкції, передбаченої Законом (875-12) за кожний календарний день прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 3.1 Порядку №223 визначено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річної облікової ставки Національного банку України за кожен календарний день прострочення (наведених у постановах Правління Національного банку України), що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно з пунктом 3.4 Порядку №223 нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу).

У поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання (пункт 3.7 Порядку №223).

У позовній заяві наведено розрахунок пені, який підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 6 261,84 грн. (44599,32 грн. (сума АГС) х0,03% (розрахунковий розмір пені) = 13,38 грн.; 13,38 грн.х468 (кількість днів прострочення) = 6 261,84 грн.).

Заперечень стосовно зазначеного розрахунку та/або контр розрахунку відповідачем до суду не подано.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення позивачем до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Як вже зазначалося судом вище, та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області на підставі наказу від 26.08.2021 №1775, посвідчення від 26.08.2021 №1047, у період з 09 год. 00 хв. 13.09.2021 по 16 год. 00 хв. 17.09.2021 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ вимог законодавства у сфері зайнятості населення та працевлаштування осіб з інвалідністю, за результатами якого складено акт від 17.09.2021 №129.

Про проведення зазначеної перевірки ГУ Держпраці у Запорізькій області повідомило позивача листом від 08.10.2021 №08/03.4-09/10090.

Позивач, в свою чергу, направив відповідачу лист від 25.10.2021 №03-653/1737, яким запропонував товариству зареєструватися у Фонді та подати звіти за 2019, 2020 роки. Однак, доказів надання відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.

Отже, відповідно до інформації наданої ГУ ПФУ України у Запорізькій області вх.№24 від 17.01.2022 року, та інформації наданої ГУ Держпраці у Запорізькій області вх.№1024 від 20.10.2021 року, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача, за звітний період склала 11 осіб, таким чином, середньооблікова кількість осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч. ст. 19 Закону, повинна складати 1 особа. Середньооблікова кількість осіб з інвалідністю у роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом.

Отже, саме з моменту отримання вказаної інформації, слід відраховувати строк звернення до суду, оскільки до його отримання відділенню Фонду не було відомо про те, що відповідач не виконав встановлений законом норматив працевлаштування інвалідів.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТД МАГНУМ залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2023 в адміністративній справі №280/1827/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 17 серпня 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров