Справа № 240/25369/22
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/25369/22

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення перерахунку разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, зробити перерахунок та виплату йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2022 року відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Аргументуючи заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач) вимоги наголосив, що як особа з інвалідністю 2 групи, має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня, передбаченої ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 8-ти мінімальних пенсій за віком.

З метою врегулювання питання щодо ненарахування та виплати належної суми грошової допомоги позивач звернувся до відповідача, із вимогою виплатити йому щорічну допомогу до 5 травня у належному розмірі, у відповідь на яку отримав відмову у її задоволенні мотивовану відсутністю повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на вчинення дій не передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 року № 540.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

05.01.2023 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, у абзаці другому прохальної частини відзиву на позов, представник відповідача просить замінити неналежного відповідача у справі на належного - Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Щодо викладеного у прохальній частині відзиву клопотання, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем у порушення положення статей 166, 167 КАС України подане клопотання не викладено окремим письмовим документом із дотриманням вимог, визначених статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Викладення відповідачем у прохальній частині відзиву інших клопотань не передбачено чинними нормами процесуального законодавства та суперечить вимогам статей 162, 164 КАС України. При цьому, недотримання суб`єктом владних повноважень чинних норм процесуального законодавства при поданні заяв по суті справи не має впливати на неналежне виконання стороною у справі своїх процесуальних обов`язків. Суд також звертає увагу відповідача, що подальше недотримання суб`єктом владних повноважень норм процесуального законодавства при поданні відзиву на адміністративний позов, інших заяв та клопотань має наслідком застосування судом положень частини 2 статті 167 КАС України в частині повернення таких заяв по суті справи та інших клопотань без розгляду.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи щодо неналежного відповідача у даній справі, оскільки підпунктом 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів від 07.05.2022 №540 (далі - Постанова №540), якою затверджено Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 року, шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій.

Таким чином, Постановою №540 обов`язок безпосередньої виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік позивачу, як одержувачу пенсії, покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2023 у справі №560/8064/22.

Відповідно до ухвали суду від 14.02.2023 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 380/12369/22.

Після прийняття Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постанови у справі №380/12369/22, яка набрала законної сили 01.08.2023 та оприлюднена 02.08.2023, ухвалою суду від 17.08.2023 провадження у справі поновлено.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду № 01-36-В від 12.06.2023 (у період з 03.07.2023 до 21.07.2023), суддя Єфіменко О.В. перебувала у щорічній відпустці, а тому вирішення питання про поновлення провадження та розгляд даної справи судом відкладався.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, та врахувавши висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №380/12369/22, суд вказує наступне.

Встановлено, що позивач є особою з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , яке наявне в матеріалах справи.

У 2022 році позивач отримав грошову допомогу до 5 травня, як особа з інвалідністю у розмірі 3906,00 грн, про що зазначає позивач та не заперечує відповідач.

Не погоджуючись із розміром отриманої грошової допомоги, позивач звернувся до відповідача із заявою про її донарахування у встановленому законом розмірі, однак отримав відмову у здійсненні такого донарахування.

Відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на отримання щорічної допомоги у належному розмірі, у зв`язку із чим ініціював розгляд судом даного спору.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вказує наступне.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (далі - Закон України № 367-XIV) статтю 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) доповнено частиною 4 такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79-VIII (далі - Закон №79-VIII) розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 зазначене положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV, у силу якої щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: IІ групи вісім мінімальних пенсій за віком.

Водночас відповідно до Додатку до Постанови №540, разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у розмірі 3906,00 грн, тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 13 Закону №3551-XII з урахуванням Рішення №3-р/2020.

Отже, на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII і Постанова №540.

При цьому суд зауважує, що дію наведеної вище норми Закону №3551-XII у 2022 році не зупинено, вона не втратила чинність, зміни до названого Закону законодавцем не вносились.

Отже, на час виплати позивачу у 2022 році допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII і Постанова №540.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році слід застосовувати не Постанову №540, а Закон України №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Таку позицію також дотримано Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2023 у справі №560/8064/22.

Відступаючи від висновків щодо застосування Постанови №540, наведених у постанові від 01.12.2022 у справі №580/2869/22, Верховний Суд зазначив, що для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок №540, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин.

Таким чином, виплата особам з інвалідністю внаслідок війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону №3551-ХІІ у редакції Закону №367-ХІV, зокрема II групи - вісім мінімальних пенсій за віком.

Вищевказані твердження також підтримані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 01.08.2023 прийнятій у справі №380/12369/22, до набрання чинності якою у даній справі було зупинено провадження.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач необґрунтовано здійснив нарахування та виплату позивачеві щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року у розмірі встановленому приписами Постанови №540.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком слід визначати із урахуванням положень частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV та Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року №1928-IХ установлено, що станом на 01 січня мінімальна пенсія за віком складає 1934,00 грн.

Відтак, із урахуванням установлених обставин та висновків Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №440/2722/20, суд дійшов висновку, що, виплачуючи позивачу оспорювану допомогу за 2022 рік у розмірі, встановленому Постановою №540, відповідач допустив порушення статті 13 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-XIV, яка передбачала виплату особам з інвалідністю допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а тому такі дії є протиправними.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу. Таким чином, при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме частина перша статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 по справі №440/2722/20.

Разом з тим, у рішенні №1-р(ІІ)/2022 від 06.04.2022 Конституційний Суд України вказав на те, що військовослужбовці, інші громадяни, які залучені до виконання обов`язків оборони держави, виконують обов`язок щодо захисту Вітчизни у Збройних Силах України та інших військових формуваннях не заради отримання спеціальних статусів, зокрема привілеїв, пільг чи компенсацій. Водночас припис частини п`ятої статті 17 Конституції України чітко покладає на державу конституційний обов`язок щодо створення системи посиленої соціальної підтримки військовослужбовців і членів їхніх сімей, що поширюється не тільки на спеціальні пенсії та допомогу для них, а й підтримку у сфері охорони здоров`я, освіти, а також наданні житла та спеціальних підтримчих заходів під час їх переходу до цивільного життя. Виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни - України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності. Зазначене підтверджує те, що гарантовані державою та законом виплати військовослужбовцям не можуть бути обмежені підзаконними актами.

Враховуючи вищевикладене та висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 01.08.2023 у справі №380/12369/22 суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, слід вказати, що такі не підлягають стягненню, оскільки матеріалами справи не доведено реальність їх сплати. У матеріалах справи міститься лише ордер на надання правничої (правової) допомоги та договір про надання правової допомоги №12-В від 25.07.2022. Акт наданих послуг, який містить види правової допомоги наданої клієнту за вказаним договором, акт приймання-передачі, рахунок на оплату, копія платіжного доручення, в матеріалах справи відсутні, що у свою чергу унеможливлює суд належним чином перевірити фактично понесені витрати на професійно-правову допомогу, так і оцінити їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

З урахуванням наданих представником позивача матеріалів та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у вигляді сплати судового збору та докази понесення учасниками справи інших судових витрат, підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст.2-20,72-79, 133-139, 241-245, 250 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни, разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня 2022 року, як особі з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни, у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої частини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 21 серпня 2023 р.