Справа № 500/4527/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4527/23

21 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2023 року Гусятинська селищна рада Чортківського району Тернопільської області звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій державного виконавця щодо повторного направлення вимог від 19.06.2023 та 11.07.2023 в межах виконавчого провадження №70412572, визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу №70412572 від 11.07.2023, визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу №70412572 від 11.07.2023.

Ухвалою суду від 26.07.2023 позовну заяву було залишено без руху.

Позивач 07.08.2023 усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання у справі на 16 серпня 2023 року о 10:30 год. в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: 46006 м.Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.07.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наконечною І.В. було винесено постанову про накладення штрафу №70412341 про стягнення з Гусятинської селищної ради 5100,00 грн. за не надання підтвердження повного виконання рішення суду по справі №500/410/22, а також не повідомлено поважних причин такого пропуску. Позивач стверджує що дана обставина не відповідає дійсності, адже листом №301/04-14 від 07.03.2023 та листом №816/04-14 від 07.07.2023 інформував відповідача про виконання рішення суду щодо повторного розгляду сесією Гусятинської селищної ради заяви від 04.03.2021, на якій було прийнято відповідне рішення та повідомлено заявника.

Однак позивач вказує, що 07.03.2023 Гусятинською селищною радою в добровільному порядку було виконано рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі №500/410/22 від 22.09.2022, у відповідності до виконавчого листа від 23.11.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом по справі №500/410/22, постанови ВП №70412572 від 24.11.2022 про відкриття виконавчого провадження, а саме повторно розглянуто заяву від 04.03.2021 та прийнято відповідне рішення.

Тому, вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для накладення штрафу, а тому спірна постанова підлягає скасуванню.

Представник позивача 08.08.2023 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Від відповідача на адресу суду 11.08.2023 надійшов відзив. У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову, аргументуючи це тим, що рішення сесії VIII скликання XXI Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №1719 від 07.03.2023, яким відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, винесене без врахування висновків суду апеляційної інстанції, а саме, що ст.118 Земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав за якими можна відмовити у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а посилання позивача на п.п.5 п.27 розділу Х "Перехідні положення" ЗКУ є неналежним виконанням рішення суду по справі №500/410/22, як передбачено його резолютивною частиною.

Представник позивача в судове засідання 16.08.2023 не прибув, подав до суду відповідь на відзив у якій просив позовні вимоги задовольнити.

Протокольною ухвалою суду без виходу в нарадчу кімнату від 16.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із скороченими строками розгляду справи, а також не поданням доказів, які б підтверджували неможливість неявки представника в судове засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та підтримала позицію викладену у відзиві на позов.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви, представник відповідача подала заяву про завершення розгляду справи за його відсутності в письмовому провадженні.

Ухвалою суду (протокольною) від 16.08.2023 вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступні обставини.

На примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №70412572 з примусового виконання виконавчого листа виданого Тернопільським окружним адміністративним судом від 23.11.2022 у справі №500/410/22 про зобов`язання Гусятинської селищної ради повторно розглянути заяви від 04 березня 2021 року з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, за наслідками розгляду яких прийняти відповідне рішення та повідомити заявників.

22 вересня 2022 року Восьмий апеляційний адміністративний суд у справі № 500/410/22 прийняв постанову якою скасував Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року по справі №500/410/22 та прийняв нову постанову, якою визнав протиправним та скасував рішення Гусятинської селищної ради №1244 від 22 грудня 2021 року, також зобов`язав Гусятинську селищну раду повторно розглянути заяви від 04 березня 2021 року з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, за наслідками розгляду яких прийняти відповідне рішення та повідомити заявників.

На виконання вказаного рішення 23.11.2022 Тернопільським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист зобов`язального характеру.

24.11.2022 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Наконечною І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70412341 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

07.03.2023 року сесією Гусятинської селищної ради повторно розглянуто заяви від 04 березня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою набуття у власність земельної ділянки у розмірі середньої частки (паю), площею 2,81 умовних кадастрових гектарів кожному, із земель сільськогосподарського призначення (ріллі), що знаходяться за межами населеного пункту с. Постолівка, земель, які використовувалися ФГ Родина Мех для ведення фермерського господарства на умовах оренди, з кадастровими номерами :01:001:0815 та :01:001:0816 і за наслідками розгляду прийнято відповідне рішення № 1719, згідно якого позивачам було відмовлено у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою. Підставою відмови у задоволенні заяв оскаржуваним рішенням зазначено пп.5 п.27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

09.03.2023 на адресу Відділу надійшло повідомлення Гусятинської селищної ради №297/04-14 від 07.03.2023, в якому вони зазначали, що Рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 500/410/22 від 22 вересня 2022 року виконано у відповідності до виданого 23 листопада 2022 року Тернопільським окружним адміністративним судом виконавчого листа у справі №500/410/22, постанови ВП № 70412572 від 24 листопада 2022 року про відкриття виконавчого провадження. Зазначають, що 07.03.2023 сесією Гусятинської селищної ради було повторно розглянуто заяву від 04.03.2021, за наслідками розгляду прийнято відповідне рішення та повідомлено заявника.

Державним виконавцем 15.03.2023 на адресу боржника направлено вимогу виконати рішення на підставі якого видано виконавчий лист №500/410/22 Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 в повному обсязі з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, за наслідками розгляду яких прийняти відповідне рішення та повідомити заявників, про, що письмово повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільських областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Станом на 19.06.2023 інформація про виконання рішення на підставі якого видано виконавчий лист №500/410/22 Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 на адресу Відділу не надходила.

Державним виконавцем повторно 19.06.2023 на адресу боржника направлено вимогу виконати рішення.

Після цього, 11.07.2023 державним виконавцем за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа № 500/410/22 від 23.11.202 та вимоги державного виконавця від 19.06.2023 винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн. Одночасно, вимогою державного виконавця від 11.07.2023 зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду.

13.07.2023 на адресу Відділу надійшло повідомлення Гусятинської селищної ради №816/04-14 від 07.07.2023 з якого встановлено, що Рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 500/410/22 від 22 вересня 2022 року виконано у відповідності до виданого 23 листопада 2022 року Тернопільським окружним адміністративнім судом виконавчого листа у справі №500/410/22, постанови ВП № 70412572 від 24 листопада 2022 року про відкриття виконавчого провадження. 07.03.2023 сесією Гусятинської селищної ради було повторно розглянуто заяву від 04 березня 2021 року, за наслідками розгляду прийнято відвідне рішення та повідомлено заявника та просила відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" закінчити дане виконавче провадження.

Позивач одночасно наголосив на тому, що у аналогічних правовідносинах щодо виконання виконавчого листа №500/410/22 виданого 23.11.2022 року Тернопільським окружним адміністративним судом, 02 травня 2023 року Тернопільський окружний адміністративний суд виніс у справі № 500/1255/23 рішення, яким зобов`язав Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розглянути питання щодо закінчення виконавчого провадження ВП №70412618 та ВП № 70412445.

Не погоджуючись з вимогами та постановою про накладення штрафу №70412572 від 11.07.2023 в сумі 5100,00 грн, винесену заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наконечною І.В., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 55 Конституції визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Положеннями статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Передбачений статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Щодо обґрунтування позовних вимог з посиланням на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №500/1255/23, яким, як вважає позивач, було встановлено ту обставину, що прийнявши рішення від 07.03.2023, позивач виконав рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/410/22.

Суд не погоджується з такими твердженнями та вважає, що рішення суду від 02.05.2023 у справі №500/1255/23 не може бути преюдиціальним при розгляді даної справи, а також не свідчить про виникнення обов`язку у державного виконавця закінчити виконавче провадження, оскільки як видно зі змісту резолютивної частини рішення суду (яка підлягає виконанню) суд позов задовольнив частково та зобов`язав Відділ примусового виконання рішень розглянути питання щодо закінчення виконавчого провадження ВП №70412618 та ВП №70412445.

Тобто судовим рішенням не було зобов`язано орган виконавчої служби закінчити виконавче провадження, а тільки розглянути питання щодо закінчення виконавчого провадження.

В судовому засідання державний виконавець пояснив, що дане рішення суду було враховано та було прийнято рішення про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження. Крім того, державний виконавець зазначив, що стягувач у виконавчому провадження надав рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №500/967/23, яким взагалі було скасовано рішення Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 07.03.2023 №1719, а тому підстав для подальшого невиконаня рішення суду у справі №500/410/22 у нього не було.

Щодо рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/967/23, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №500/967/23 визнано протиправним і скасовано рішення Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 07.03.2023 №1719 та зобов`язано Гусятинську селищну ради Чортківського району Тернопільської області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою набуття у власність земельної ділянки у розмірі середньої частки (паю), площею 2,81 умовних кадастрових гектарів, із земель сільськогосподарського призначення (ріллі), що знаходяться за межами населеного пункту с.Постолівка. із земель, які використовуються фермерським господарством "Родина Мех" для ведення фермерського господарства на умовах оренди, з кадастровим номером :01:001:0816 та .01:001:0815.

Проте, на даний час вищезазначене рішення суду не набрало законної сили, а тому обставини встановленні в ньому не можуть бути преюдиціальними при розгляді даної справи.

Разом з тим, у даній справі суд повинен самостійно встановити чи посилання позивача на пп.5 п.27 розділу X "Перехідні положення" ЗК України є причиною та підставою для того, щоб не виконувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/410/22.

З даного приводу, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Законом України від 24.03.2022 № 2145-ХІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022. внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Відповідно до пп.5 п.27 розділу X "Перехідні положення" ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Згідно з пп. 11 п.27 розділу X "Перехідні положення" ЗК України у період дії воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях особливості регулювання земельних відносин, передбачені цим пунктом, діють відповідно в межах України або окремої її місцевості, у якій введено воєнний стан.

Водночас, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень та підстав перелічених у ст. 118 ЗК України в разі прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.

Як вбачається зі змісту спірного рішення відповідача, підставою для відмови позивачам у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою вказано заборону, встановлену пп.5 п.27 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, під час дії воєнного стану, надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земель комунальної власності.

Однак таке посилання відповідача на запроваджені Законом України № 2145-ХІ від 24.03.2022 тимчасові обмеження на реалізацію повноважень у сфері земельних відносин не відповідає правовим підставам, визначеним ч.7 ст.118 ЗК України, для прийняття рішення про відмову позивачам у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

При вирішенні даних спірних правовідносин, суд звертає увагу на постанову Верховного Суду України у справі №392/856/22 від 27.07.2023 у якій зазначено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», яким доповнено розділ X Перехідних положень Земельного Кодексу У країни пунктом 27, підпункт 5 якого передбачав, що під час дії воєнного стану заборонено безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також, розроблення такої документації.

Тлумачення вказаної норми, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що така заборона не поширюється на випадки виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №70412572 від 24.11.2022 до дати винесення постанови про накладення штрафу №70412572 від 11.07.2023 боржник не скористався своїми правами, встановленими Законом №1404-VIII, а саме: не звернувся до державного виконавця із заявою про відкладення провадження виконавчих дій, не звернувся до суду із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання, а також не надав державному виконавцю відомостей, які б зумовили обов`язкове зупинення виконавчого провадження. Тобто, жодних дій спрямованих на виконання рішення суду здійснено не було.

Враховуючи наведені вище обставини, оскаржувану постанову від 11.07.2023 про накладення штрафу державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII.

Відповідно за наведених обставин, судом не встановлено, а позивачем не доведено підстав які б свідчили, що спірна постанова прийнята без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності та наведені положення чинного законодавства, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Гусятинської селищної ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання протиправними дій державного виконавця щодо повторного направлення вимог від 19.06.2023 та 11.07.2023 в межах виконавчого провадження №70412572, визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу №70412572 від 11.07.2023, визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 11.07.2023 №70412572 у розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Гусятинська селищна рада Чортківського району Тернопільської області (місцезнаходження/місце проживання: пров. Героїв Майдану, 1,смт.Гусятин,Тернопільська область,48201, код ЄДРПОУ/РНОКПП 04396391);

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Галицька, 45,м. Івано-Франківськ,76018, код ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386);

Головуючий суддя Осташ А.В.