Справа № 500/3841/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3841/23

21 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач2) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №94 від 20.06.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди із 01.10.1979 по 17.05.1980, з 21.11.1995 по 30.04.1996, із 14.09.2004 по 02.11.2004 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.02.2022 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, відповідач відмовив у призначенні даної пенсії, у зв`язку із недостатнім страховим стажем. Відмова аргументована тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи оскільки у архівних довідках №11 та 12 відсутні відомості "по-батькові" позивача, у трудовій книжці від 21.11.1995 наявна помилка у наказі про прийом на роботу, а тому загальний страховий стаж становить менше 29 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням відповідача, вказує на те, що він не несе відповідальності за виправлення в трудовій книжці, а також зазначає, що коли у ПФУ є сумніви щодо некоректних записів у трудовій книжці то орган пенсійного фонду мав би самостійно провести перевірку дійсності таких записів в трудовій книжці.

З огляду на викладене, вважає, що відповідач порушив його право на призначення такої пенсії відповідно до вимог ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому, позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 12.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав до суду 04.08.2023 відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та зазначив, що загальний страховий стаж позивача є не достатнім для призначення пенсії по віку відповідно до ЗУ №1058-IV від 09.07.2023. Зокрема зазначено, що до страхового стажу позивача не враховано період роботи в колгоспі з 01.10.1979 по 17.05.1980, оскільки у архівній довідці №12 від 31.01.2023 не зазначено "по-батькові" позивача, не зараховано період роботи з 21.11.1995 по 30.04.1996, оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу.

Щодо вимоги позивача призначити пенсію за віком з 25.02.2022, зазначають що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії лише 27.01.2023, а не скористався своїм правом відповідно до ч.1 ст.45 ЗУ №1058-IV, тому дана вимога не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.10.1979 по 17.05.1980, з 21.11.1995 по 30.04.1996 та призначити пенсію за віком з 25.02.2022 немає підстав.

Одночасно із відзивом, відповідач-2 подав до суду 04.08.2023 клопотання про залишення позову без розгляду.

Суд, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, проаналізувавши подані докази, встановив наступні факти.

Позивач, 27.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №94 від 03.02.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та як у позивача відсутній необхідний страховий стаж. Зокрема зазначено, що страховий стаж позивача складає 26 років 05 місяців 10 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком.

Для усунення зазначених у рішенні недоліків позивач надав відповідачу ряд додаткових документів і повторно звернувся до відповідача про призначення пенсії по віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №94 від 20.06.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та як у позивача відсутній необхідний страховий стаж. Зокрема зазначено, що страховий стаж позивача складає 28 років 02 місяці 20 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Згідно пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як встановлено судом, і не заперечувалось сторонами, позивач звернувся за призначенням пенсії 27.01.2023.

Згідно п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому, згідно п.п.3) п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які, містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком Пенсійним фондом при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії до страхового стажу позивача не враховано період роботи в механізованій колоні з 21.11.1995 по 30.04.1996, оскільки дата наказу на прийняття на роботу не відповідає даті наказу.

До страхового стажу позивача також не враховано період роботи з 01.10.1979 по 17.05.1980 в колгоспі Ілліча, згідно архівних довідок від 31.01.2023 №№11,12, виданих Трудовим архівом Васильковецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, оскільки в довідках не зазначена по-батькові позивача.

Враховуючи вищенаведене, зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.10.1979 по 17.05.1980, з 21.11.1995 по 30.05.1996, з 14.09.2004 по 02.11.2004 та призначити пенсію за віком з 25.02.2022 року немає підстав.

Таку ж позицію викладено і у відзиві на позов.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача виходячи з наступних доводів.

Зокрема, суд зазначає, що підставами для не зарахування даних періодів роботи стало наступне:

- що у трудовій книжці дата наказу на прийняття не відповідає самій даті наказу;

- в архівних довідках ПІП не відповідає паспортним даним.

При цьому суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Відтак, суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача, підтверджений архівними довідками №№11,12 від 31.01.2023.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи архівних довідках.

Суд також бере до уваги твердження Головного управління ПФУ в Хмельницькій області про те, що у трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.08.1979, у спірному періоді з 21.11.1995 по 30.04.1996, є відмінності у даті прийняття на роботу (21.11.1995) та даті наказу (15.01.1996).

Саме тому, до задоволення підляє період роботи позивача в механізованій колоні з 15.01.1996 по 30.04.1996.

Також суд зазначає й про те, що згідно правової позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, при розгляді аналогічного спору, зазначено "на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Однак, як вбачається з розрахунку страхового стажу позивача, період з 01.10.1979 по 01.12.1979 вже зарахований, а тому не потребує додаткового уточнення.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачу безпідставно не зараховано до стажу період роботи з 02.12.1979 по 17.05.1980.

Щодо питання зарахування періоду роботи позивача у МП "Факел" з 14.09.2004 по 02.11.2004, суд зазначає.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 30.08.1979, записи щодо його роботи у МП "Факел" зазначені вірно та чітко. Натомість, відповідач жодним чином не зазначив причину не зарахування даного спірного періоду до страхового стажу позивача.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та зарахувати період роботи позивача в МП "Факел" з 14.09.2004 по 02.11.2004 до стажу, що враховується при призначенні пенсії за віком.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі - Порядок №22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, яке було прийняте ГУ ПФУ в Хмельницькій області відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач ГУ ПФУ в Хмельницькій області безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 02.12.1979 по 17.05.1980, з 15.01.1996 по 30.04.1996 та з 14.09.2004 по 02.11.2004.

Враховуючи, зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи наявність у позивача умов для призначення пенсії за віком, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, відповідача ГУ ПФУ у Тернопільській області необхідно зобов`язати здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком та зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи: з 02.12.1979 по 17.05.1980, з 15.01.1996 по 30.04.1996 та з 14.09.2004 по 02.11.2004.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком з 25.02.2022, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Законом України "Про внесення зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії від 20.03.2023, доповнено п.14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме вказано, що до осіб, які проживають або проживали на території, на якій ведуться чи велися бойові дії, або на тимчасово окупованій російською федерацією території України, не поширюється норма закону, відповідно до якої пенсіонер має звернутися до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії протягом трьох місяців з дня настання права на пенсійне забезпечення. Це положення діє у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування та за умови, якщо строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року.

Суд бере до уваги, що позивач досягнув віку необхідного для призначення пільгової пенсії 24.02.2022, а звернувся за призначенням пільгової пенсії лише 27.01.2023.

Пропуск строку звернення до суду із заявою про призначення пенсії зумовлено тим, що станом на день виповнення позивачем 60-ти років, розпочалася окупація Херсонської області. Покинувши окуповану територію, лише 27.01.2023 позивач був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у м.Тернопіль, і того ж дня звернувся до Відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком.

Отже, керуючись пунктом 14-6.2 "Прикінцевих положень" ЗУ №1058-IV, суд вважає що пенсія позивачу має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - 25.02.2022.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача, сплачені згідно квитанції підлягають стягненню пропорційно на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в сумі 536,80 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №94 від 20.06.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.12.1979 по 17.05.1980 з 15.01.1996 по 30.04.1996, з 14.09.2004 по 02.11.2004.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 25.02.2022.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду Украни в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 536 грн 80 коп.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду Украни в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 536 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Чекірди Гната, 10,м. Хмельницький,Хмельницька область,29013 21318350);

Головуючий суддя Осташ А.В.