Справа № 147/975/23
Суддя: Мудрак А. М.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/975/23
Провадження № 2-а/147/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.

з участю секретаря Подолян Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

25 липня 2023 року представник позивача адвокат Дудін Л.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕАС №7346351 від 16.07.2023. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, серія ЕАС №7346351 від 16.07.2023 складеною інспектором Возним І.Б., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 3400 грн. Вказаною постановою встановлено, що 16.07.2023 ОСОБА_1 керуючи автомобілем MERSEDES BENZ номерний знак НОМЕР_1 , буксирував причіп BORO номерний знак НОМЕР_2 , повна маса якого 2000 кг, не маючи відповідної категорії ВЕ, чим порушив п.2.1.а ПДР керування т/з особою, яка немає права керування таким т/з. Стверджує, що правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував, оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, складена без дотримання вимог законодавства, позивачу не було роз`яснено належним чином його права та обов`язки, передбачені Конституцією України та КУпАП, не підтверджено жодним належним доказом і взагалі відсутній факт скоєння останнім правопорушення. Під час розгляду матеріалів були порушені норма процесуального та матенріалього права, що є підставою для скасування вищезгаданої постанови, а саме: порушено вимоги ст. ст. 59, 63 Конституції України, вимоги ст. ст. 268, 276, 278, 279, 280, 285 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, а також стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі судові витрати, а саме: 536,80 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 28 липня 2023 року прийнято до свого провадження адміністративний позов та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

03 серпня 2023 року відповідачем за допомогою системи «Електронний суд» та 10 серпня 2023 року на поштову адресу суду подано відзив на позов, в якому зазначили, що ГУНП в Хмельницькій області заперечує проти скасування вищевказаної постанови про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 КУпАП, та вважає, що вона була винесена суб`єктом владних повноважень інспектором ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Возним І.Б. з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про Національну поліцію». Згідно з ч.4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до пунктів 1, 4 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу. Відповідно до підпункту « а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Тобто відповідна категорія на право керування автомобілем з причепом - це категорія В, яка повинна бути зазначена у посвідченні водія, тобто відкрита.

ОСОБА_1 16 липня 2023 року об 18 год. 43 хв. по автодорозі Стрий Ізварино 320 км в Хмельницькій області, керував транспортним засобом MERCEDES BENZ, днз НОМЕР_1 та буксирував причіп BORO нз АВ0929XF повна маса якого 2000 кг, не маючи відповідної категорії ВЕ, чим порушив п. 2.1. (а) ПДР України та за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП. Так, інспектором ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Возним І.Б. під час перевірки документів на транспортний засіб та посвідчення водія було встановлено, що у ОСОБА_1 є відсутнім право керування транспортним засобом, оскільки відсутня категорія ВЕ. З копії посвідчення водія ОСОБА_1 чітко вбачається, що в нього категорія ВЕ відсутня.

Як вбачається з відеофіксації розгляду справи про адміністративне правопорушення при складанні процесуального документа інспектором ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Возним І.Б., вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та ЗУ "Про національну поліцію" при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності. Так, відповідно до ст. 35 Закону України « про Національну поліцію» , ОСОБА_1 роз`яснено суть адміністративного правопорушення, ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Таким чином, інспектор ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Возний І.Б винісши постанову, як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, керуючись нормами КУпАП, маючи відповідні повноваження дійшов до висновку про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 126 КУпАП. Отже оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , слід зазначити, що відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Зазначає, що штраф за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП становить 3400 грн., а заявлені попередньо витрати на правову допомогу 10000 грн., при цьому вказує, що позовна заява, складена представником позивача є типовою, без будь-яких складних правових досліджень.

Зауважує, що витрати на правничу допомогу є не співмірними із заявленими судовими витратами позивача, так як: 1) позовна заява, яка складалась представником позивача, є типовою, написання даного позову не потребує ніяких правових досліджень; 2) щодо узгодження правової позиції, то зазначає, що у даній категорії справ вона є очевидною, а саме бажання позивача скасувати постанову за вчинене адміністративне правопорушення; 3) щодо доказів, то відповідно до ч.2 ст. 77 КАСУ обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача; 4) дана категорія справ є типовою, регулюється одними нормами права, позивачі у таких справах заявляють аналогічні вимоги, а сама справа відноситься до категорії малозначних. При вирішенні питання про розподіл судових витрат підлягає оцінці кожен окремий доказ надання правової допомоги та у їх сукупності співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, а також заперечення суб`єкта владних повноважень щодо обґрунтованості їх розміру. Отже, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для осіб, які є іншими сторонами у справі, можна дійти висновку, що заявлені витрати є необґрунтованими та неспівмірними із складністю цієї справи, а відтак, вимоги про відшкодування судових витрат необґрунтованими.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дудін Л.В. в судове засідання не з`явилися та останній подав заяву, в якій просив розглянути справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача Гладкоскок С.В. в судове засідання не з`явилася та через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просить врахувати позицію викладену у відзиві та провести судовий розгляд справи без участі представника ГУНП в Хмельницькій області.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлені наступні обставини.

16 липня 2023 року інспектором відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Возним І.Б. винесено постанову серії ЕАС №7346351 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.126 КУпАП. (а.с.12).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 16.07.2023 18:43:15 керуючи автомобілем MERSEDES BENZ ном.знак НОМЕР_1 , буксирував причіп BORO ном. знак НОМЕР_2 , повна маса якого 2000кг, не маючи авідповідної категорії ВЕ, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування т/з особою, яка немає права керування таким т/з. За що відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП накладено штраф в сумі 3400 грн. У пункті 8 зазначеної постанови «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП мені роз`яснено» підпис відсутній. У п.9 зазначеної постанови «Копію постанови мною отримано» підпис відсутній.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За правилами п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил .

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, у пп. "а", "б" п.2.1 Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно із п.2.4 "а" Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, виходячи із закріпленого в ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію отриману за допомогою лазерного вимірювача та інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відеозапису долученого до відзиву, розгляд справи фактично не проводився, працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його прав, не повідомив причину зупинки та лише зазначив, що в останнього немає відповідної категорії і, що на ОСОБА_1 спершу повідомив, що буде складено протокол, а в подальшому сказав, що буде складена постанова.

Окрім того, з оглянутого судом відеозапису, доданого відповідачем до відзиву на позов, не вбачається процедури розгляду поліцейським факту виявленого правопорушення щодо позивача.

Більше того, із відеозапису встановлено, що посадова особа ГУНП у Хмельницькій області не повідомив позивачу причину зупинки, пункт або частину статті, яку позивач порушив та норму статті, яка передбачає відповідальність, також не роз`яснив прав та обов`язків позивачу. Також в оскаржуваній постанові у відповідних її пунктах, а саме «п.8. Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КК мені роз`яснено» відсутні дані про вчинення таких дій поліцейським й відповідна відмітка зроблена ОСОБА_1 .

Тобто, в даному випадку в матеріалах справи відсутні докази які б зафіксували процедуру розгляду справи, зокрема роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягується до відповідальності.

Разом з тим, в ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року № 760/2846/17.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови від 16 липня 2023 року серії ЕАС № 7346351 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, тобто до Відділення поліції №3 (смт Летичів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Крім того, позивачем ставиться вимога про стягнення витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у ч.3 ст. 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст. 134 КАС України).

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Дудіним Л.В. надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 21.07.2023, укладений між адвокатом Дудіним Л.В. та Семенюком О.Д. (а.с.16,17); акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 24.07.2023 (а.с.19); розрахунок суми гонорару від 24.07.2023 (а.с.18). Крім того, надано суду копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Дудіна Л.В.

Склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу та/або проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Варто зазначити, що штраф за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП становить 3400 грн, а заявлені витрати на правову допомогу складають 10000 грн.

Суд зауважує, що витрати на правничу допомогу є не співмірними із заявленими судовими витратами позивача.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Так, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником надано розрахунок гонорару за надану професійну правничу (правову) допомогу від 24 липня 2023 року та акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 24 липня 2023 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Оцінюючи перелічені послуги правничої допомоги у розрахунку, такий вид правничої послуги, як підготовка позовної заяви і подання її до суду включає в себе і ряд інших супутніх послуг таких, як: проведення консультації, підготовка адвокатських запитів, збір доказів, підготовка процесуальних документів. Таким чином, перелічені супутні послуги охоплюються поняттям підготовка позовної заяви і подання її до суду. Крім того, слід відмітити, що ніяких доказів по даній справі надано не було та адвокатських запитів не надсилалось.

Отже, суд з урахуванням вимог співмірності, розумності, обґрунтованості, складності справи та доведеності обсягу наданої правової допомоги у цій справі, вважає, що слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити частково.

Постанову серії ЕАС №7346351 від 16 липня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП направити на новий розгляд до Відділу поліції №3 (смт Летичів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) 700 грн. (сімсот гривень) витрат за надання правничої допомоги.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач - Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, , адреса місцезнаходження: вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, 29017

Суддя А.М. Мудрак