Справа № 520/9150/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

22 серпня 2023 р. справа № 520/9150/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру призначеної позивачу пенсії з 90% до 70%, та виплаті з обмеженням максимального розміру; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимального розміру з 01 квітня 2019 року з урахуванням видів та розмірів грошового забезпечення, визначеному Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року № 520/8843/21, виходячи з розрахунку відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення визначеному Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019р. № 520/1688/19.

Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що владний суб`єкт протиправно обмежив граничним (максимальним) розміром та зменшив відсоток грошового забезпечення при перерахунку пенсії за оновленою довідкою про складові грошового забезпечення.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - владний суб`єкт, адміністративний орган, ПФУ), з поданим позовом не погодився, подав відзив на позов, в якому посилався на відсутність підстав для перерахунку пенсії та наголошував на правильному обчисленні розміру пенсії та виплаті пенсії у повному обсязі.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, отримує пенсію за вислугу років у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", розмір первинно призначеної пенсії становив 90% грошового забезпечення (вислуга років 34), що підтверджується відомостями з пенсійної справи.

На виконання вимог п.п.1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 пенсійним органом за документом про розмір та структуру грошового забезпечення діючого військовослужбовця станом на 01.03.2018р. у розрізі компонентів: оклад за посадою, оклад за званням, надбавка за вислугу років, з 01.01.2018р. було проведено перерахунок пенсії заявника, одночасно з цим здійснено зменшення розміру пенсії з 90% грошового забезпечення на 70%, що підтверджується відомостями з пенсійної справи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року по справі №520/1688/19, яке набрало законної сили 02.05.2019 року, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70 % грошового забезпечення з 01.01.2018 протиправними; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2018 року у розмірі 90% грошового забезпечення визначеного у довідці Харківського обласного військового комісаріату станом на 01.01.2018 року.

Отже, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року по справі №520/1688/19, яке набрало законної сили, визнано за позивачем право отримання пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2018р.

На виконання вказаного рішення суду, заявнику здійснено перерахунок пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2018р., що підтверджується відомостями з пенсійної справи.

В подальшому, Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки) була виготовлена довідка про розмір грошового забезпечення від 22.03.2021 року № ФХ-114905 для проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року по справі №520/8843/21, яке набрало законної сили 11.10.2021 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 року згідно довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.03.2021 року № ФХ-114905; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 року перерахунок га виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум грошового забезпечення зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.03.2021 року № ФХ-114905.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року по справі №520/8843/21 відповідачем проведено перерахунок пенсії заявника з 01.04.2019 року на підставі довідки від 22.03.2021 року № ФХ-114905, з основним розміром пенсії - 70% грошового забезпечення, із застосуванням обмеження максимального розміру у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність 14970,00 грн. (з 01.04.2019р.), замість бажаних заявником 23746,10 грн., що підтверджується відомостями з пенсійної справи.

На запит позивача від 17.03.2023р., ГУ ПФУ у Харківській області надано лист від 22.03.2023 року, в якому повідомлено, що судове рішення по справі №520/8843/21 виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань.

Не погодившись із відповідністю закону управлінського волевиявлення пенсійного органу з приводу перерахунку пенсії, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Перевіряючи відповідність закону вчиненого владним суб`єктом діяння управлінського характеру, суд зазначає, що правовідносини з приводу перерахунку пенсій, призначених у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон), унормовані приписами ст.63 цього Закону та деталізовані приписами Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008р. №45; далі за текстом - Порядок №45), приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затвердженого постановою правління ПФУ від 31.01.2007р. №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за №135/13402; далі за текстом - Порядок №3-1).

Так, згідно з ч. 4 ст. 63 Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

На подальший розвиток норм ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" КМУ було видано постанову від 13.02.2008р. №45, якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розміри елементів та складові структури грошового забезпечення військовослужбовців з 01.01.2008р. були визначені приписами постанови КМУ від 07.11.2007р. №1294, а з 01.01.2018р. регламентовані приписами постанови КМУ №704 від 30.08.2017р.

Суд зважає, що процедура обчислення пенсії при призначенні вперше визначена ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а процедура перерахунку розміру раніше призначених пенсій у зв"язку із підвищення поточної винагороди за службу діючих військовослужбовців запроваджена ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У кореспонденції із приписами ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перебувають саме положення ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у той час як норми ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не присвячені регламентуванню випадків призначення пенсії вперше і не містять положень, котрі б дозволяли органу публічної адміністрації зменшувати відсотковий розмір раніше призначених пенсій.

Вказаний висновок узгоджується з позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року у зразковій справі № 240/5401/18.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачу пенсію було призначено у розмірі 90% грошового забезпечення, проте, за оновленою довідкою перераховано у розмірі 70% грошового забезпечення.

Отже, в даному випадку відбувся перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки, а не нове призначення пенсії, а тому зазначені дії відповідача є протиправними, як тому, що вказаний перерахунок стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт при перерахунку пенсії заявника з 01.04.2019р. за оновленою довідкою не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України в частині правильного визначення розміру пенсії у відсотковому значенні.

Враховуючи викладене та той факт, що саме з 01.04.2019 позивачу зменшено основний розмір пенсії з 90% до 70 % грошового забезпечення, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії владного суб`єкта з приводу зменшення розміру пенсії до 70% грошового забезпечення та обтяжити владного суб`єкта обов`язком провести перерахунок та виплату пенсії із збереженням показника в 90% грошового забезпечення.

Вирішуючи спір за епізодом правомірності обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові по справі №620/3297/18 від 06.12.2022 дійшов наступного правового висновку.

"Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ) прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI."

Такий правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, суд враховує висновки Верховного Суду, які є пізнішими ніж висновки Верховного Суду, викладені у постановах щодо застосування викладених вище норм права, на які посилається відповідач у відзиві на позов.

У спірних правовідносинах пенсійним органом на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року по справі №520/8843/21 відповідачем проведено перерахунок пенсії заявника з 01.04.2019 року на підставі довідки від 22.03.2021 року № ФХ-114905, наданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з обмеженням її максимальним розміром.

Станом на 01.04.2019 року розмір пенсії заявника обчислений Управлінням у сумі 23746,10 грн. (18597,60 грн основного розміру як 70% від суми грошового забезпечення 26568,00 грн. + 4649,40 грн. доплати).

При цьому, сума пенсії до виплати була визначена Управлінням у 14970,00 грн. із застосуванням обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже, з огляду на викладене, відповідачем протиправно застосовано обмеження максимальним розміром пенсії після проведення перерахунку пенсії, а тому, за цим епізодом позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приписів ч. 1 ст. 2 КАС України слідує, що ті вимоги заявника, котрі заявлені наперед і стосуються можливих обставин майбутніх відносин, що виникнуть у подальшому (а саме: щодо зобов`язання виплачувати пенсію без обмеження її максимального розміру з 01 квітня 2019 року та виходячи з розрахунку відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення) задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що строк звернення до суду з даним позовом не пропущено та виникнення у позивача права на перерахунок пенсії з 01.04.2019р. у спірних правовідносинах зумовлено припиненням неправомірними діями відповідача, даний спір було вирішено по суті.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення інших витрат позивачем не надано.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% грошового забезпечення та обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії під час перерахунку пенсії з 01.04.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у розмірі 90 % грошового забезпечення, без обмеження граничним (максимальним) розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Старосєльцева