Справа № 214/4476/22
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4476/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Ткаченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №214/4476/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бардась Владислава Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у подальшому уточнивши зміст та коло учасників справи (а.с.26-35), просив суд скасувати постанову серії ЕАР №5766293 від 17 серпня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, а справу закрити. Одночасно заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, оскільки початково постанову він оскаржив у позасудовому порядку шляхом подання скарги керівництву Полку ПП, відповідь на яку отримав 26 серпня 2022 року.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 17 серпня 2022 року поліцейським Полку ПП Бардась В.І. у відношенні ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАР №5766293 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. За змістом постанови, 17 серпня 2022 року о 13.56 год. по автодорозі пр-ту Миру, 50 у м. Кривому Розі водій керував маршрутним транспортним засобом, здійснюючи нерегулярні пасажирські перевезення, перевізник ОСОБА_2 , з явною технічною несправністю, а саме тріщиною на вітровому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив ДСТУ 3649:2010 (6.8.5), п.31.1. ПДР України. Будучи незгодним з постановою, 18 серпня 2022 року відповідну скаргу він подав командирові Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, до якої долучив копію договору оренди (найму) транспортного засобу від 12 липня 2022 року, укладеного між наймодавцем ОСОБА_2 та наймачем ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1», та список пасажирів. 26 серпня 2022 року на електронну пошту він отримав відповідь про відмову у задоволенні вимог його скарги. Не погоджуючись з цим та вважаючи постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, він оскаржив її до суду. Зауважив, що під час розгляду справи поліцейським не встановив належним чином усіх обставин, не перевірив їх та не надав їм належну оцінку, в результаті чого безпідставно виніс оскаржувану постанову. Так, ОСОБА_1 зазначив, що він працює водієм ПАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» та керує транспортним засобом марки Mercedes-Benz 313 CDI, р/н НОМЕР_1 , що використовується підприємством на підставі договору оренди (найму) для перевезення робітників підприємства, тобто здійснює перевезення пасажирів у власних потребах без комерційної мети. Відтак, послуг з перевезення пасажирів за плату він не надавав, а тим паче нерегулярного перевезення пасажирів, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП. До того ж орендодавець ОСОБА_2 не є перевізником, а лише наймодавцем, який передав транспортний засіб у тимчасове користування на умовах оренди для потреб підприємства без мети отримання прибутку. Крім того, при розгляді справи інспектор не склав відповідний акт перевірки транспортного засобу на наявність технічної несправності, а відтак відсутність цього акта як основного доказу фіксації порушення нівелює факт порушення загалом. На підтвердження технічної справності транспортного засобу та проходження технічного контролю позивач надав копію протоколу від 08 червня 2022 року №01606-00753-22 щодо його технічної перевірки. Позаяк, позивач зазначив, що при розгляді справи інспектор допустив порушення його процесуальних прав, у тому числі позбавив можливості звернутися за правовою допомогою.

Ухвалою суду від 04 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ст.47 КАС України відповідач - поліцейський Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бардась В.І. подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що 17 серпня 2022 року під час патрулювання по пр-ту Миру біля буд.50 в м. Кривому Розі ним було помічено транспортний засіб марки Mercedes-Benz 313 CDI, р/н НОМЕР_1 , на вітровому склі якого в зоні роботи склоочисників була наявна тріщина. Після того, як було виявлено технічну несправність на вказаному транспортному засобі, він підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , відрекомендувався відповідно до п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину звернення та попрохав водія пред`явити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо роз`яснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу - місці скоєння правопорушення, що не суперечить ч.6 ст.276 КУпАП. На запитання чому водій керував транспортним засобом з технічною несправністю, ОСОБА_1 нічого не відповів, однак факт керування ним транспортним засобом з технічною несправністю було зафіксовано на відеореєстратор. До того ж відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний перевірити перед початком руху технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі. Відповідно до п.31.1 ПДР України, п.п.6.8.5, 5.2 ДСТУ 3649-2010 експлуатація транспортного засобу з даною технічною несправністю заборонена. Будь-яких обмежень процесуальних прав водія з його боку не було, ніяких клопотань ОСОБА_1 не заявляв. За результатами розгляду справи інспектор дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим виніс постанову серії ЕАР №5766293 від 17 серпня 2022 року та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. На переконання інспектора, оскаржувану позивачем постанову ним винесено об`єктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, а всі його доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

Відповідь на відзив позивач не подавав, заяв про надання додаткового строку для цього не заявляв.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за відсутності сторін та інших учасників справи з урахуванням їх позиції по справі, оскільки жоден з них не заявив про свою участь в судовому засіданні.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

З огляду на наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом, пов`язані з його зверненням зі скаргою на постанову суб`єкта владних повноважень до керівництва УПП, суд вважає такі причини поважними, а тому строк слід поновити. Приймаючи таке рішення суд зауважує, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому звернення позивача до вищого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а альтернативним способом захисту своїх прав. Використання такого способу захисту прав не може ставитись у взаємозалежність з правом звернення до суду чи обмежувати його реалізацію. Правова позиція з цього приводу висловлена Верховим Судом у постанові від 30 січня 2018 року у справі №210/3915/17.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Судом встановлено, що 17 серпня 2022 року о 14.01 год. поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бардась В.І. було винесено постанову серії ЕАР №5766293 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП у зв`язку з порушенням п.31.1 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. в дохід держави.

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 17 серпня 2022 року о 13.56 год. по автодорозі пр-ту Миру, 50 у м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 керував маршрутним транспортним засобом марки Mercedes-Benz 313 CDI, р/н НОМЕР_1 , здійснюючи нерегулярні пасажирські перевезення, перевізник ОСОБА_2 , з явною технічною несправністю, а саме тріщиною на вітровому склі у зоні дії склоочисників, чим порушив п.31.1 ПДР України, п.6.8.5 ДСТУ 3649-2010.

Зі змісту позову слідує, що ОСОБА_1 не визнав не тільки факт наявності технічної несправності загалом, а й використання ним транспортного засобу марки Mercedes-Benz 313 CDI, р/н НОМЕР_1 , для здійснення нерегулярних перевезень, що виключає об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП. Відтак позивач вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно.

Вказана постанова є предметом оскарження у даній справі, а тому здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч.1 ст.121 КУпАП, або технічний стан та обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП полягає у керуванні транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, за обов`язкової умови, що такий транспортний засіб використовується для перевезення пасажирів.

Сама собою наявність технічних несправностей не є достатньою підставою для притягнення до відповідальності. Такі технічні несправності обов`язково повинні бути віднесені законом до таких, з якими експлуатація транспортного засобу забороняється. При цьому, саме порушення Правил дорожнього руху України, а не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як слідує з п.31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Водночас п.31.4. ПДР України, який містить загальний припис, заборонено згідно чинного законодавства експлуатацію транспортних засобів при наявності технічних несправностей та невідповідностей, зокрема, що не відповідають вимогам Національного стандарту ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану».

Перелік технічних несправностей, за наявності яких заборонено експлуатація автотранспортних засобів, визначено п.п. 31.4.1. - 31.4.7 ПДР України. Зазначені несправності підлягають встановленню в порядку, затвердженому Наказом МВС України від 13 жовтня 2008 року N 534.

Пунктом 31.4.7 ПДР України "Інші елементи конструкції" забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, зокрема, таким вимогам: в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість. На верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88.

ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28 грудня 2010 року №630.

Відповідно до ст.1 ДСТУ 3649 : 2010, цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ) категорій M, MG,N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування. Стандарт установлює вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану КТЗ, що перебувають в експлуатуванні.

Згідно з п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Отже, ДСТУ 3649:2010 передбачає вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації, елементів конструкції автотранспортного засобу, відповідно до яких на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників (п.6.8.5). Разом з тим, як приписами ДСТУ 3649:2010, так і ПДР України такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Вимоги ГОСТ 5727-88 "Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови", не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість. При цьому, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649:2010 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Таким чином, зі змісту 31.4.7. ПДР слідує, що тріщина на склі відсутня у переліку вимог, які забороняють експлуатацію транспортного засобу, а відтак суд відхиляє доводи відповідача про порушення позивачем п. 31.1 ПДР України. Крім того, у спірній постанові поліцейським взагалі не зазначено, який саме з підпунктів п.31 ПДР України було порушено позивачем, в той час як посилання на п.31.1 ПДР України є лише формальним та не містить деталізації й конкретики допущеного ОСОБА_1 порушення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що сама по собі наявність тріщини на вітровому склі в зоні склоочисників транспортного засобу є лише дефектом скла та свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля, а відтак не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано до матеріалів справи єдиний відеодоказ - фрагмент відеозапису під назвою «video_2023-04-03_11-24-25». Відтворенням відеозапису тривалістю в 2 сек. встановлено відео фіксацію огляду вітрового скла, однак ким та коли саме здійснено такий відеоогляд, якого конкретно транспортного засобу, та чи здійснював водій цього транспортного засобу перевезення пасажирів, з відео встановити не можливо. Відеофрагмент також не містить в собі жодної інформації, яка б могла визначити його допустимість та належність як доказу для справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП за фактом подій, що мали місце 17 серпня 2022 року, адже дата створення наданого відповідачем відеозапису - 03 квітня 2023 року. Жодних інших доказів винуватості ОСОБА_1 , у тому числі з відображенням процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, фіксації факту вчинення позивачем порушення ПДР України відповідач суду не надав. До того згідно зі змістом позову, ОСОБА_1 не тільки оспорює факт наявності тріщини на вітровому склі автомобіля, а й взагалі надання ним послуг з перевезення пасажирів як обов`язкову ознаку об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.

Доказів наявності таких пошкоджень вітрового скла автомобіля позивача, які б могли обмежувати оглядовість з місця водія, погіршувати прозорість скла, що дало б підстави для твердження про порушення позивачем вимог п.31.1 ПДР України, відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд приходить до переконання, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем не підтверджений належними та допустимими доказами, як і правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.116 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст.ст.248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Згідно зі ст.246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує, що при поданні до суду позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. відповідно до квитанції №ПН2622451 від 25 жовтня 2022 року (а.с.25). Зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судом перевірено за даними АСДС КП «Д-З».

Беручи до уваги, що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача 496 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бардась Владислава Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи - задовольнити.

Постанову серії ЕАР №5766293 від 17 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, винесену поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бардась Владиславом Івановичем - скасувати, а справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 496 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Поліцейський Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бардась Владислав Іванович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії, буд.11.

Рішення суду складено та підписано 21 серпня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко