Справа № 300/630/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2023 р. справа № 300/630/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії №95 від 20.01.2023 та щодо не зарахування періоду проходження військової служби з 11 листопада 1982 року по 07 грудня 1984 року; періодів роботи: з 12.08.1985 по 28.04.1986 - в Аткінській торговій конторі Магаданської області, з 30.09.1992 по 26.06.1993 - в Будівельно-монтажному поїзді № 392 треста «Южтранстрой», з 14.03.1996 по 20.12.1999 - в ООО «Фаворит»; періоду здійснення підприємницької діяльності з 07.04.2006 по 31.12.2009 в повному обсязі, до загального трудового стажу при зверненні за призначенням пенсії.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 , до загального трудового стажу період проходження військової служби з 11 листопада 1982 року по 07 грудня 1984 року; періоди роботи: з 12.08.1985 по 28.04.1986 - в Аткінській торговій конторі Магаданської області, з 30.09.1992 по 26.06.1993 - в Будівельно-монтажному поїзді № 392 треста «Южтранстрой», з 14.03.1996 по 20.12.1999 - в ООО «Фаворит»; період здійснення підприємницької діяльності з 07.04.2006 по 31.12.2009 в повному обсязі та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 12.01.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії №95 від 20.01.2023 вважає протиправним, оскільки безпідставно та з формальних причин не зараховано до стажу роботи період проходження військової служби в Збройних Силах Радянської армії, підтверджений записом трудової книжки та військовим квитком, а також періоди роботи, підтверджені записами трудової книжки, яка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відтак, вказане рішення на думку позивача підлягає скасуванню, спірні періоди роботи необхідно зарахувати до страхового стажу та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.32-33).

У відзиві Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області представник зазначила про те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії за віком від 12.01.2023 у позивача наявний страховий стаж 13 років 9 місяців 10 днів. Водночас, до страхового стажу позивача не зараховано: - період роботи з 12.08.1985 по 28.04.1986, оскільки запис про звільнення завірений штампом, а не печаткою підприємства чи відділом кадрів; - період роботи з 30.09.1992 по 26.06.1993, так як запис про звільнення з роботи засвідчений печаткою, відтиск якої не придатний для сприйняття змісту; період роботи з 14.03.1996 по 20.12.1999, оскільки у даті наказу про звільнення міститься описка; - період з 11.11.1982 по 07.12.1984 згідно дубліката військово квитка НОМЕР_1 , так як у даному документі відсутня дата видачі наказу про звільнення з військової служби. Для врахування вищевказаних періодів роботи позивачу необхідно надати уточнюючі довідки з підприємства або архівних установ. Проте, уточнюючі довідки відповідно до Постанови №637 за вказаний період позивачем не надавалися (а.с.39-41).

У відзиві на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, заперечуючи проти позову, представник зазначив ті самі заперечення, що і відповідач 2 у відзиві на позовну заяву та крім того вказала про відсутність підстав для зарахуваннядо стажу роботи позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності у період з 07.04.2006 по 31.12.2009, оскільки у відділі адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації управління немає даних про сплату внесків за спірний період в повному обсязі, а позивачем не подано коригуючу звітність (а.с.45-48).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з набуттям 60-ти річного віку, 12.01.2023 звернувся з заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №95 від 20.01.2023 у призначенні пенсії позивачу відмовлено, з тих підстав, що, на переконання пенсійного органу, у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж тривалістю 30 років. Крім цього, відповідач 2 у своєму рішенні зазначає, що у позивача наявний страховий стаж 13 років 9 місяців 5 днів, при цьому не враховується до страхового стажу низка періодів, а саме:

- період роботи з 12.08.1985 по 28.04.1986, оскільки запис про звільнення завірений штампом, а не печаткою підприємства чи відділом кадрів;

- період роботи з 30.09.1992 по 26.06.1993, так як запис про звільнення з роботи засвідчений печаткою, відтиск якої не придатний для сприйняття змісту;

- період роботи з 14.03.1996 по 20.12.1999, оскільки у даті наказу про звільнення міститься описка;

- період з 11.11.1982 по 07.12.1984 згідно дубліката військово квитка НОМЕР_1 , так як у даному документі відсутня дата видачі наказу про звільнення з військової служби (а.с.11-12).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 48 Кодексу законів про працю України визначає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Нормами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1 (надалі - Порядок №22-1), встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637) згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавець передбачає єдину підставу для того, щоб вимагати від особи додаткові документи - у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, в інших випадках - орган ПФУ зобов`язаний зарахувати стаж на підставі записів трудової книжки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" Міністерством праці України, Міністерством юстиції України і Міністерством соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок №58 від 29 липня 1993 року.

Згідно з цією Інструкцією, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (абз.1 п.2.4.); записи виконуються арабськими цифрами (абз.2.п.2.4.); записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (абз.3.п.2.4.); виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (п.2.9.).

Як встановлено судом, позивачем при звернені до відповідача 1 долучено трудову книжку в якій, -

на сторінці 6-7 містяться записи:

- №8 про те, що позивач 12.08.1985 прийнятий на роботу водієм 3 класу в гараж м. Атка (наказ №158-к від 08.08.1985) (зв. а.с. 16);

- №9 про те, що ОСОБА_1 28.04.1986 звільнений по переводу в Сеймчанській АТП (наказ №60-к від 22.04.1986)(зв. а.с. 16);

на сторінці 20-21 містяться записи:

- №19 про те, що позивач 30.09.1992 прийнятий монтером шляху 2 розряду у Будівельно-монтажний поїзд №392 (наказ №147 від 02.10.1992);

- №20 про те, що ОСОБА_1 26.06.1993 звільнений за власним бажанням (наказ №71 від 05.07.1993);

на сторінці 24-25 містяться записи:

- №26 про те, що позивач 14.03.1996 прийнятий водієм 3 класу в ООО «Фаворит» (наказ №11-к від 12.03.1996);

- №27 про те, що ОСОБА_1 20.12.1999 звільнений за власним бажанням (наказ від 20.11.1999).

Як слідує із зазначених записів трудової книжки позивач, 12.08.1985, на підставі наказу №158-к від 08.08.1985 прийнятий на роботу водієм 3 класу в гараж м. Атка та 28.04.1986 на підставі наказу №60-к від 22.04.1986 звільнений по переводу в Сеймчанське АТП. Суд зазначає, що вказані записи є чіткими, без перекреслень, містять підпис відповідальної особи запис про звільнення завірений штампом, а не печаткою підприємства чи відділом кадрів, однак вказаний факт не може бути підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 спірного періоду роботи з 12.08.1985 по 28.04.1986, оскільки не спростовує факт його роботи на зазначеній посаді у вказаний період.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 30.09.1992 по 26.06.1993 суд вказує на те, що позивач, 02.02.1983 на підставі наказу №147 від 02.10.1992 прийнятий монтером шляху 2 розряду у Будівельно-монтажний поїзд №392 та 26.06.1993 на підставі наказу №71 від 05.07.1993 звільнений за власним бажанням. Суд зазначає, що вказані записи є чіткими, без перекреслень, містять підпис відповідальної особи та скріплено печаткою, хоча відтиск печатки є не чітким, однак вказаний факт не спростовує факт роботи на зазначеній посаді у вказаний період та не може бути підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 спірного періоду роботи з 30.09.1992 по 26.06.1993.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 14.03.1996 по 20.12.1999, суд вказує на те, що позивач, 14.03.1996 на підставі наказу №11-к від 12.03.1996 прийнятий водієм 3 класу в ООО «Фаворит» та 20.12.1999 на підставі наказу №17-в від 11.20.99 звільнений за власним бажанням. Суд зазначає, що вказані записи є чіткими, без перекреслень, містять підпис відповідальної особи та скріплено печаткою, хоча дата звільнення зазначена у графі 4 трудової книжки позивача « 11.20.99» містить описку, однак така описка, не може бути підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 спірного періоду роботи з 14.03.1996 по 20.12.1999, так як у графі 2 зазначеного запису міститься дата звільнення позивача 20.12.1999.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, відсутні підстави для не зарахування оскаржуваних періодів роботи позивача з 12.08.1985 по 28.04.1986, з 30.09.1992 по 26.06.1993, з 14.03.1996 по 20.12.1999 до страхового стажу.

В свою чергу, суд звертає увагу, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника чи учня здійснювати контроль за веденням обліку його документів про стаж роботи чи навчання. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах про стаж роботи. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 по справі №490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у пенсійного органу були відсутні підстави для неврахування періодів роботи позивача з 12.08.1985 по 28.04.1986, з 30.09.1992 по 26.06.1993, з 14.03.1996 по 20.12.1999, адже він підтверджений належними доказами, а саме: трудовою книжкою (яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи).

При цьому, відповідно до частини першої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того суд звертає увагу на те, що згідно п.3.3 Порядку подання та оформлення документів, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно п. 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що обов`язок перевірки правильності поданих документів, надання необхідних бланків, а також допомоги в одержанні відсутніх документів для призначення пенсії лежить на територіальних органах ПФУ, а не на особі, яка звертається за призначенням пенсії.

Щодо відмови у зарахуванні до загального стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 11.11.1982 по 07.12.1984, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 6 Порядку, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Так, судом встановлено, що при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії позивачем подано копію військового квитка НОМЕР_1 , в якому на сторінці 2 міститься запис №8 про те, що 11.11.1982 позивача призвано на військову службу (зв. а.с. 19) та на сторінці 3 міститься запис №12 про те, що 07.12.1984 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас згідно наказу МО СССР №202 (а.с.20).

Таким чином, стаж військової служби позивача підтверджений належними доказами, а саме військовим квитком позивача НОМЕР_1 .

Щодо зарахування до стажу роботи позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності у період з 07.04.2006 по 31.12.2009 у повному обсязі, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 11 Закону №1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 додатково лише за умови сплати страхових внесків;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Позивач просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності з 07.04.2006 по 31.12.2009.

Так, відповідно до розрахунку стажу відповідач 2 частково зарахував (пропорційно сплаті страхових внесків) до стажу роботи періоди здійснення підприємницької діяльності за період з 01.04.2006 по 24.10.2009, виходячи з даних персоніфікованого обліку та довідки форми ОК-5.

При цьому, відповідачем 2 не взято до уваги довідку Управління ПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська від 21.01.2010 № 172/02-12, згідно якої приватний підприємець ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) знаходиться на обліку в управлінні ПФУ у Кіровському районі м. Дніпропетровська з 07.04.2006. Згідно картки особового рахунку станом на 21.01.2010 заборгованості по страховим внескам до ПФУ немає. Заборгованість по страхових внесках в сумі 36200 грн, погашено. Відтак, період здійснення підприємницької діяльності з 07.04.2006 по 31.12.2009 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача в повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, що позивачем належними та допустимим доказами доведено, право на зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 оскаржувані періоди роботи, військової служби та ведення підприємницької діяльності.

В свою чергу, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали належної оцінки наданим документам та не надали жодних пояснень щодо їх неврахування, що прямо суперечить нормам ч. 2 ст.19 Конституції України та ст. 77 КАС України.

Враховуючи вищевикладені висновки суду, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.01.2023 за №95, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає до скасування.

Щодо визначення відповідача, який має виконувати рішення зобов`язального характеру, то варто зазначити наступне.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (далі - Положення №28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-IV, Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Постанова №22-1) (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961), передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови №22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

У даному випадку заяву про призначення пенсії позивач ( ОСОБА_1 ) подав за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області. Відповідно, публічно-правові відносини у ОСОБА_1 виникли саме з Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії № 95 від 20.01.2023.

При цьому, пунктом 4.10 Постанови №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, за приписами Постанови №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії. Тобто, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управліннями Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання ОСОБА_1 . Тому пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з яким, як уже зазначено вище, виникли публічно-правові відносини у ОСОБА_1 та яке і повідомило позивача про відмову йому у призначенні пенсії.

З урахуванням викладеного, ефективним способом захисту порушених прав на пенсійне забезпечення в даному випадку буде, зокрема, зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати відповідний страховий стаж ОСОБА_1 . Вказане буде забезпечувати реалізацію, передбаченого у статті 2 КАС України завдання адміністративного судочинства, а саме справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також, аналогічний підхід використав Верховний Суд у постанові від 18.11.2022 в межах справи №560/3734/22. Так, за наслідками розгляду вказаної справи залишено без змін рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.04.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022, якими, зокрема, зобов`язано пенсійний орган (той територіальний підрозділ, до якого позивач звертався з усіма необхідними документами, а не той, який за принципом екстериторіальності розглядав такі документи) призначити пенсію позивачу.

Аналогічна правова позиція щодо способу захисту в подібних правовідносинах між фізичною особою та пенсійним органом в справах щодо призначення пільгової пенсії міститься також в постановах Верховного Суду від 17.01.2023 по справі №392/1357/17 (2 а/392/109/17), адміністративне провадження №К/9901/842/18 та від 12.12.2022 по справі №174/420/17 (2 а/174/63/2017), адміністративне провадження №К/9901/35832/18.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України, такі висновки Верховного Суду є обов`язковими до застосування у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн, згідно квитанції від 21.02.2023(а.с.1).

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суду надано право покласти судові витрати у справі повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, то слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн., як зі сторони, внаслідок неправильного рішення якої виник спір.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 №95 від 20.01.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 , до загального стажу період проходження військової служби з 11 листопада 1982 року по 07 грудня 1984 року; періоди роботи: з 12.08.1985 по 28.04.1986 - в Аткінській торговій конторі Магаданської області, з 30.09.1992 по 26.06.1993 - в Будівельно-монтажному поїзді № 392 треста «Южтранстрой», з 14.03.1996 по 20.12.1999 - в ООО «Фаворит»; період здійснення підприємницької діяльності з 07.04.2006 по 31.12.2009 в повному обсязі та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії від 12.01.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (), адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (), адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.