Справа № 580/6617/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року справа № 580/6617/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Коробкової Г.О. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

27.07.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Коробкової Г.О. (18001, м.Черкаси, вул.Благовісна, буд.269, оф.420) від імені ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька обл., м.Хмельницький, вул.Герцена, буд.10; ) (далі відповідач 2) про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача 2 від 20.06.2023 №39 про відмову в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути його заяву від 12.06.2023 про переведення з пенсії з інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списом №2 періоди роботи з 01.03.1992 до 31.03.1994 (2 роки 01 місяць 0 днів) та з 25.07.1994 до 14.07.2005 (10 років 11 місяців 20 днів) у Виробничому підрозділі служби вагонного господарства ремонтне вагонне депо ім.Т.Шевченка регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», та призначити йому з 12.06.2023 (дати звернення до відповідача про призначення пенсії) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і провести її виплату.

Додатково просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Обґрунтовуючи зазначила, що відповідач 2 прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу у позивача, за його наявності. Вважає, що відповідачі в порушення норм законодавства відмовили у призначені пенсії.

Ухвалою суду від 28.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Вказану ухвалу сторони отримали 28.07.2023, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

15.08.2023 від відповідача 1 до суду надійшов відзив з проханням у задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що загальний страховий стаж позивача становить 39 роки 5 місяців 2 дні. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.03.1992 до 31.03.1994 на посаді оглядача-ремонтника вагонів, оскільки згідно з п.5 ст.114 Закону України №1058 відсутнє взаємне зарахування періодів роботи, які дають право на пенсію за вислугу років до пільгового стажу за Списком №2, з 25.07.1994 до 14.05.2005, оскільки уточнююча довідка про пільговий характер роботи не відповідає Додатку №5 до Порядку №637, а саме посилання на списки, які чинні на період роботи особи та з 25.07.1994 до 06.05.2001, оскільки відсутні відомості про результати атестації робочих місць. У трудовій книжці позивача відсутні записи про: наявність у відповідному списку виробництв, робіт, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, професії (посади), яку займав позивач, роботи, яку виконував, зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня, підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць, а до 21.08.1992 підтвердження документами відповідних умов праці. Посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 08.09.2022 у справі №200/8337/20-а.

Заява позивача про перехід на пільгову пенсію за віком розглянута відповідачем 2 за принципом екстериторіальності. Стаж позивача обчислено на підставі документів, які додані ним до заяви про призначення пенсії. На їх підставі відповідач 2 прийняв рішення від про відмову у переході на пільгову пенсію за віком. Прийняття рішення про перерахунок пенсії є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а втручання у таку діяльність виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідач 2 правом подати відзив не скористався. Всі подані сторонами докази долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з відомостями паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 позивач народився 03.05.1968.

Випискою із акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА №920876 позивач є інвалідом ІІІ групи.

Довідкою Виробничого підрозділу служби вагонного господарства ремонтного вагонного депо ім.Т.Шевченка від 21.04.2023 №ВЧДР-17/56 підтверджується, що позивач працював на вказаному підприємстві повний робочий день ремонтником вагонів пункту підготовки вагонів до перевезення станції Черкаси, електрозварником ручного зварювання пункту підготовки вагонів до перевезення станції Черкаси:

з 01.03.1992 до 31.03.1994 02 роки 01 місяць 0 днів;

з 25.07.1994 до 14.07.2005 10 років 11 місяців 20 днів.

Вказано, що професія оглядача-ремонтника вагонів пункту підготовки вагонів до перевезення станції Черкаси позакласної, 1-го та 2-го класів магістральної залізниці передбачена пільговим пенсійним забезпеченням за вислугу років згідно з п. «А» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач виконував електрозварювальні роботи на ремонті кузовів вантажних вагонів, гальмівних башмаків та фрикційних клинів, електрозварювальні роботи при ремонті устаткування за посадою електрозварник ручного зварювання передбачені Списком №2 розділу ХХХІІІ (загальні професії), затвердженого постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

12.06.2023 позивач звернувся заявою до відповідача 1, а саме Черкаського відділу обслуговування громадян №4, в якій просив перевести його з пенсії з інвалідності на пенсію за віком за Списком №2. Вказана заява прийнята 12.06.2023 і зареєстрована за №2458. До заяви додав перелік документів.

20.06.2023 відповідач 2 прийняв рішення №39 про відмову у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивачу. У рішенні зазначив, що необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, визначений п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 12 років 6 місяців. Пільговий стаж за Списком №2 відсутній. До пільгового стажу не враховано період роботи з 01.03.1992 до 31.03.1994 на посаді оглядача-ремонтника вагонів, оскільки згідно з п.5 ст.114 Закону України №1058 відсутнє взаємне зарахування періодів роботи, які дають право на пенсію за вислугу років до пільгового стажу за Списком №2, з 25.07.1994 до 14.05.2005, уточнююча довідка про пільговий характер роботи не відповідає Додатку №5 до Порядку №637, а саме посилання на списки, які чинні на період роботи особи та з 25.07.1994 до 06.05.2001, відсутні відомості про результати атестації робочих місць.

Листом від 26.06.2023 №2300-0206-8/42015 відповідач 1 на заяву позивача від 12.06.2023 повідомив про прийняте рішення відповідачем 2.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Для єдності умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих 5 листопада 1991 року Верховна Рада України ухвалила Закон №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII).

Статтею 2 вказаного Закону передбачено види державних пенсій: трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Суд установив, що на дату звернення до відповідача зі вказаною вище заявою позиву призначена пенсія з інвалідності.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.1.8 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Абзаци перший-другий п.1.9 Порядку №22-1 встановлюють, що призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Абзацом п`ятим вказаного пункту визначено, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Відповідно до п.1.10 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.9 цього розділу.

Тобто, призначення пенсії відбувається за заявочним принципом.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до п.4.8 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України №1058-VI документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Отже, за результатами розгляду заяви особи територіальний орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів зобов`язаний прийняти рішення. Рішення щодо розгляду заяви позивача прийняв та, відповідно, обчислення його стажу здійснював саме відповідач 2.

Згідно зі ст.12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачені в ст.13 зазначеного Закону.

Оскільки позивач звернувся у спірних правовідносинах до відповідача 1 з метою призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, суд урахував.

Відповідно до пункту «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Водночас принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулює закон України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV). Питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників врегульоване в ст.114.

Зокрема, відповідно до частини першої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Вказані вище норми чинні у зв`язку з ухваленням 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України Закону №2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 55 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Оскільки норми вказаних законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду під час розгляду, як зразкової, справи №360/3611/20 в рішенні від 03.11.2021 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»). Отже, у вказаній справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У заявлених спірних правовідносинах безпідставно не враховано територіальним органом Пенсійного фонду України зазначене вище рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 щодо порядку застосування норм Закону №1788-XII, а саме щодо права на пенсію пільгових умовах чоловіків після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених вище роботах.

Суд врахував, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату звернення (12.06.2023) до відповідача 1 мав повних 55 років. Тобто досяг віку, який дає право на призначення пенсії за віком.

Зважаючи, що у спірних правовідносинах відповідачі не визнають достатнім і підтвердженим пільговий стаж позивача за періоди його роботи з 01.03.1992 до 31.03.1994 (2 роки 01 місяць 0 днів) та з 25.07.1994 до 14.07.2005 (10 років 11 місяців 20 днів) у Виробничому підрозділі служби вагонного господарства ремонтне вагонне депо ім.Т.Шевченка регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», суд врахував.

Відповідно до ст.101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Стаття 102 вказаного Закону передбачає, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до абзацу першого ст.103 Закону №1788-ХІІ суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, особа, яка має намір отримати статус пенсіонера, не несе відповідальності за правильність оформлення її роботодавцем довідок щодо роботи, за винятком дій, що підпадають під ознаки злочинів.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п.1 вказаного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, архівні довідки необхідні за умови доцільності підтвердити відомості про роботу особи, якщо відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

Трудовою книжкою НОМЕР_3 підтверджується, що позивач у спірному періоді працював у Виробничому підрозділі служби вагонного господарства ремонтне вагонне депо ім.Т.Шевченка регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця». З 01.03.1992 переведений оглядачем-ремонтником вагонів 4 розряду (наказ №109 від 03.03.1992). 06.08.1993 позивачу присвоєний 5 розряд оглядача-ремонтника вагонів (наказ №8к від 03.08.1993). 25.07.1994 переведений електрозварником 4 розряду у тому ж цеху (наказ №250 від 28.07.1994). 04.12.1995 позивачу присвоєний 5 розряд електрозварника (наказ №12к від 04.12.1995). 01.10.2004 професія перейменована на електрозварник ручного зварювання 5 розряду ППВП ст.Черкаси (наказ №405 від 14.10.2004). 15.07.2005 переведений бригадиром (звільненим) підприємств залізничного транспорту у тому ж цеху (наказ №92-ос від 13.07.2005). Щодо вказаних записів зазначені повні реквізити наказів, на підставі яких вони вчинені, скріплені печаткою відділу кадрів підприємства. Вказані періоди і посади повністю відповідають відомостям згаданої вище довідки. Отже, доводи відповідачів про сумніви у достовірності відомостей пільгової довідки безпідставні.

Основним документом трудовою книжкою позивача підтверджується зазначений трудовий стаж.

Згідно з п.2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У спірних правовідносинах відповідачі не перевірили показами свідків свої сумніви у достовірності отриманих від позивача документів.

Пунктом 18 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості:

стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції;

стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування;

стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, уточнюючі довідки необхідні, якщо відсутні необхідні відомості в записах у трудовій книжці.

Реквізити наказів щодо вказаних вище записів трудової книжки позивача відповідають зазначеним у пільговій довідці наказам. Докази підробки таких документів відсутні. Чинне законодавство не передбачає права органу Пенсійного фонду України не приймати до відома відповідні довідки у разі підтвердження відповідних періодів і посад безпосередньо відомостями трудової книжки. Тому не врахування відповідного пільгового стажу позивача відповідачами безпідставне, доводи відповідачів не обґрунтовані.

Щодо відсутності підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць позивача за періоди його роботи з 25.07.1994 до 06.05.2001.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442. Пунктом 4 передбачено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Тобто, проведення атестації, збереження відповідних первинних документів щодо її проведення та відповідальність за дотримання вказаних вимог законодавством покладена виключно на роботодавця. Як наслідок, ризики неналежного дотримання зазначених обов`язків не можуть бути повністю перекладені на працівника.

Згідно з п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 1811.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Довідкою Виробничого підрозділу служби вагонного господарства ремонтного вагонного депо ім.Т.Шевченка від 21.04.2023 №ВЧДР-17/56 підтверджено, що стаж позивача

з 01.03.1992 до 31.03.1994 02 роки 01 місяць 0 днів та з 25.07.1994 до 14.07.2005 10 років 11 місяців 20 днів, за професією оглядача-ремонтника вагонів пункту підготовки вагонів до перевезення станції Черкаси позакласної, 1-го та 2-го класів магістральної залізниці передбачений пільговим пенсійним забезпеченням за вислугу років згідно з п. «А» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач виконував електрозварювальні роботи на ремонті кузовів вантажних вагонів, гальмівних башмаків та фрикційних клинів, електрозварювальні роботи при ремонті устаткування за посадою електрозварник ручного зварювання передбачені Списком №2 розділу ХХХІІІ (загальні професії), затвердженого постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

Проведення атестації робочих місць, де працював позивач, підтверджується:

наказом від 21.07.1994 №194 про результати атестації робочих місць за умовами праці за Списком №2 за професією електрозварник ручного зварювання;

наказом від 07.05.2001 №141 про результати атестації робочих місць за умовами праці за Списком №2 за професією електрозварник ручного зварювання;

випискою начальника вагонного депо з наказу від 07.05.2001 №141, якою встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 працівникам вагонного депо, а саме електрозварнику ручного зварювання ППВ Черкаси позивачу.

Вказаними вище доказами підтверджується, що атестація робочих місць на підприємстві, в якому працював позивач, проведена. Вказаний вище період роботи позивача підлягав врахуванню відповідачами.

Отже, період роботи позивача з 25.07.1994 до 14.05.2005 в порушення вказаних вище норм законодавства не врахований до пільгового страхового стажу через невідповідність пільгової довідки Додатку №5 Порядку №637, підтверджує пільговий характер роботи та підлягає врахуванню.

Встановлені обставини свідчать, що у заявлених правовідносинах відповідач 1 виконав виключно 2 функції: прийняв документи та листом повідомив про результати їх розгляду. Безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивача від 12.06.203 про перехід на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 обчислення стажу та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення від 20.06.2023 №39 здійснив відповідач 2.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/2743/21 після прийняття рішення за результатами розгляду звернення неправомірність окремих дій чи бездіяльності цього суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення не може бути предметом окремого позову.

Врахувавши зазначене суд дійшов висновку, що повідомляючи листом від 26.06.2023 №2300-0206-8/42015 позивача про результати розгляду його заяви щодо відмови у переведенні на пенсію за віком за Списком №2 та сукупності обчисленого страхового та пільгового стажу відповідач 1 не допустив порушення заявленого права позивача на зміну виду пенсії та діяв відповідно до вказаної вище норми Порядку №22-1 щодо такого інформування.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України №1058-VI документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Оскільки спірні правовідносини виникли щодо реалізованого позивачем наміру змінити вид пенсії з інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України №1058-VI, суд урахував ч.3 ст.45 вказаного Закону, згідно з якою переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Зважаючи, що у заявлених спірних правовідносинах позивач звертався заявою до відповідача 1, за результатами розгляду його заяви про переведення з пенсії з інвалідністю на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 саме відповідач 2 прийняв рішення від 20.06.2023 №39 про відмову зміні виду пенсії з підстав, що не узгоджуються зі вказаними вище нормами, таке рішення безпосередньо порушує заявлене право на пенсійне забезпечення. Тому суд дійшов висновку, що належним способом повного відновлення порушених прав є визнання його протиправним і скасування. Підстави зобов`язувати повторно розглянути заяву відсутні, оскільки розгляд повністю завершений прийняттям протиправного рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Оскільки, розглядаючи звернення пенсіонера про призначення пенсії, відповідач 1 зобов`язаний виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним.

Частино 3 ст.45 Закону України №1058-ІV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України щодо ефективного способу повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача 2, що безпосередньо порушив заявлене право, у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви позивача від 12.06.2023 зарахувати до пільгового стажу періоди його роботи з 01.03.1992 до 31.03.1994 (2 роки 01 місяць 0 днів) та з 25.07.1994 до 14.07.2005 (10 років 11 місяців 20 днів) у Виробничому підрозділі служби вагонного господарства ремонтне вагонне депо ім.Т.Шевченка регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та перевести його з 12.06.2023 (дата звернення до відповідача про зміну виду пенсії) на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України №1058-ІV і провести її виплату.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити пенсію не обґрунтована та задоволенню не підлягає, оскільки позивачу призначена пенсія з інвалідності та він у спірних правовідносинах звертався заявою щодо зміни її виду.

То ж, заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 19.07.2023 в сумі 1073,60 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, який безпосередньо порушив заявлене право позивача, пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов адвоката Коробкової Г.О. від імені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька обл., м.Хмельницький, вул.Герцена, буд.10; ) від 20.06.2023 №39 про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька обл., м.Хмельницький, вул.Герцена, буд.10; ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 12.06.2023 про перехід з пенсії з інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зарахувати до пільгового стажу періоди його роботи з 01.03.1992 до 31.03.1994 (2 роки 01 місяць 0 днів) та з 25.07.1994 до 14.07.2005 (10 років 11 місяців 20 днів) у Виробничому підрозділі служби вагонного господарства ремонтне вагонне депо ім.Т.Шевченка регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та перевести його з 12.06.2023 з пенсії з інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і провести її виплату.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька обл., м.Хмельницький, вул.Герцена, буд.10; ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в розмірі 536,80грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 18.08.2023.