Справа № 200/2652/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року справа №200/2652/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року по справі №200/2652/23 (суддя І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 22 серпня 2018 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078); зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві індексацію-різницю грошового забезпечення у загальній сумі 18 203, 48 грн. за період з 01 березня 2018 року по 22 серпня 2018 року (3 188, 18 грн в місяць) включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що починаючи з 01 березня 2018 року, відповідачем не встановлено фіксований розмір індексації грошового забезпечення в сумі 3 188, 18 грн. та не виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення у загальній сумі 18 203, 48 грн..

Крім того, вважає неправомірним розрахунок індексації, оскільки в ньому містяться посилання на складові грошового забезпечення позивача, які є неповними та відмінними від тих, що були відображені в архівній відомості за 2018 рік.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таке, що набрали законної сили, рішення суду у справі № 200/11053/20-а.

Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що предметом розгляду справи № 200/11053/20-а була правильність обрання відповідачем базових місяців для виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 22.08.2018р.. При цьому, не було визначено суму належної позивачу індексації грошового забезпечення, індексацію різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 22.08.2018р., дані вимоги ще не розглядались, оскільки під час розгляду справи № 200/11053/20-а відповідачем ще не було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за лютий 2018 рік із застосуванням базового місяця січень 2008 року у сумі 4258,75 грн.. Після виконання рішення суду у справі №200/11053/20-а змінились обставини справи, а саме у позивача виникло право на отримання індексації різниці грошового забезпечення з 01 березня 2018р.. Однак, під час розгляду справи № 200/11053/20-а було відсутнє порушення прав позивача в частині невиплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 22.08.2018р., оскільки право на її отримання виникло з моменту виплати відповідачем індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року із застосуванням базового місяці січень 2008 року у сумі 4258,75 грн.. Дана правова позиція відповідає висновкам Верховного суду у постанові від 15.12.2022р. у справі №460/3473/21, від 28 червня 2023р. у справі №200/4258/22.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ч. 2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі №440/1810/19.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач у листопаді 2020 року звертався до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив :1) визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного військового комісаріату щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; 2) зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно в сумі 85940 гривень 96 копійок із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; 3) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 22.08.2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 2983 гривні 78 копійок відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; 4) зобов`язати Донецький обласний військовий комісаріат нарахувати і виплатити фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 22.08.2018 року включно, в сумі 17036 гривень 42 копійки відповідно до абзацу 4 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів заселення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 р. у справі № 200/11053/20-а позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного військового комісаріату щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Зобов`язано Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 200/11053/20-а рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволені позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.08.2018 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 2983 гривні 78 копійок відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, зобов`язання Донецький обласний військовий комісаріат нарахувати і виплатити фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.08.2018 включно, в сумі 17036 гривень 42 копійки відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів заселення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Прийнято нову постанову в цій частині. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 22.08.2018 не в повному обсязі. Зобов`язано Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.08.2018 із застосуванням березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

Приймаючи рішення у справі № 200/11053/20-а Першим апеляційним адміністративним судом було встановлено, що відповідач безпідставно оминув норми абзацу 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

Позивачем у справі № 200/11053/20-а була подана заява на підставі статті 383 КАС України.

В окремій ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі № 200/11053/20-а зазначено, що заява вмотивована порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, оскільки відповідач, починаючи з 01 березня 2018 року, не виплачує щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 3 188, 18 грн. в місяць, що за період з 01 березня 2018 року по 22 серпня 2018 року становить 18 203, 48 грн..

Вказаною окремою ухвалою визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невиконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 22 серпня 2018 року урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

Ухвала вмотивована саме невиконанням Донецьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки судового рішення в частині застосування абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Крім того, судом встановлено неправомірність посилань відповідача у розрахунку від 12 листопада 2021 року № 09/02/93-18 на складові грошового забезпечення позивача, які є неповними та відмінними від тих, що були відображені в картці особового рахунку позивача за 2018 рік.

Аналізуючи позовну заяву позивача, предмет та підстави звернення до суду з цим адміністративним позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини виникли з приводу виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 200/11053/20-а.

Відтак, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Колегія суддів наголошує на тому, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 200/11053/20-а визнано право позивача на індексацію-різницю відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Окремою ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі № 200/11053/20-а визначено, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року 1 274, 97 грн; суму індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року 4 463, 15 грн..

Відтак, звідси можна говорити і про визначену судом індексацію-різницю за місяць, яка визначається як різниця суми індексації грошового забезпечення в березні 2018 року та розміру підвищення доходу позивача в березні 2018 року. Ця різниця відповідає сумі, яку визначено позивачем у цій справі - 3 188, 18 грн в місяць.

Посилання позивача на правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 15.12.2022р. у справі №460/3473/21, від 28 червня 2023р. у справі № 200/4258/22 колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки справи не є тотожними. Як вже встановлено вище, в межах справи № 200/11053/20-а судом здійснювалась перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачу сум індексації грошового забезпечення з урахуванням абз. 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за цією позовною заявою.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року по справі №200/2652/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року по справі №200/2652/23 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 17 серпня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць