Справа № 580/6421/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року справа № 580/6421/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2), в якому з урахуванням заяви від 11.01.2023 просить:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у зв`язку з не врахуванням до страхового стажу позивача періодів роботи у акціонерному товаристві "Черкаський приладобудівний завод" з листопада 2010 року по січень 2021 року та не врахування зароблених грошових коштів: за 2010 рік - 10340,67 грн., 2011 рік - 26108, 20 грн, 2012 рік - 38264, 90 грн, 2013 рік - 95347, 90 грн, 2014 рік - 111358, 49 грн, 2015 рік - 134485, 36 грн, 2016 рік - 154247,91 грн, 2017 рік - 104177, 91 грн, 2018 рік -111294, 12 грн, 2019 рік -105000, 00 грн, 2020 рік -145728, 35 грн, 2021 рік - 41519, 33 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області врахувати до страхового стажу позивача періоди роботи у акціонерному товаристві "Черкаський приладобудівний завод" з листопада 2010 року по січень 2021 року та додатково врахувати заробітну плату: за 2010 рік - 10340, 67 грн, 2011 рік - 26108, 20 грн, 2012 рік - 38264, 90 грн, 2013 рік - 95347, 90 грн, 2014 рік -111358, 49 грн, 2015 рік - 134485, 36 грн, 2016 рік - 154247, 91 грн, 2017 рік - 104177, 91 грн, 2018 рік - 111294, 12 грн, 2019 рік - 105000, 00 грн, 2020 рік - 145728, 35 грн, 2021 рік - 41519, 33 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не врахував до страхового стажу позивача періоди його роботи з листопада 2010 року по січень 2021 року в акціонерному товаристві "Черкаський приладобудівний завод". При цьому, невиконання вказаним підприємством обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача зазначеного періоду роботи, оскільки відповідальність за їх несплату несе страхувальник, а не застрахована особа.

Ухвалою від 16.01.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач 1 проти позову заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що частиною 2 статті 22 Закону № 1058-IV встановлено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом. Тому, порядок обчислення страхового стажу для визначення права на отримання пенсії та обчислення її розміру встановлюється положеннями Закону № 1058-IV, відповідно до якого, починаючи з 01.01.2004 обчислення страхового стажу здійснюється на підставі відомостей персоніфікованого обліку. Згідно відомостей персоніфікованого обліку страхові внески сплачені по 31.10.2012. Тому, Головним управлінням у Вінницькій області відповідно страховий стаж враховано лише по 31.10.2012. У зв`язку з чим, просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що з 01 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, Головне управління не мало законних підстав для зарахування періоду роботи з 01.11.2012 року по 04.01.2021 рік, оскільки відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за вказані періоди страхові внески були нараховані, проте не сплачені. У свою чергу, з огляду на те, що періоди роботи з 01.11.2012 по 04.01.2021 не можуть бути зараховані до страхового стажу позивача, то й підстав для врахування заробітної плати за вказані роки для визначення розміру пенсії у територіальних органів Пенсійного фонду України немає.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

З матеріалів справи суд встановив, що згідно з відомостями трудової книжки позивача від 08.02.1972 ОСОБА_1 з 25.10.1989 по 04.01.2021 працював на Черкаському приладобудівному заводі. Зазначена трудова книжка містить відомості про перетворення Черкаського приладобудівного заводу у ВАТ "Черкаський приладобудівний завод", у подальшому перетворений у ПАТ "Черкаський приладобудівний завод".

Надалі ПАТ "Черкаський приладобудівний завод" перейменовано у ПрАТ "Черкаський приладобудівний завод", та в подальшому в АТ "Черкаський приладобудівний завод".

Відповідно до довідки форми ОК-5, що наявна у матеріалах справи, АТ "Черкаський приладобудівний завод" (код ЄДРПОУ - 14309572) встановлено, що, зокрема, у період з листопада 2010 року по січень 2021 року відображено відомості про заробітну плату позивача та кількість трудових днів у кожному з місяців у вказаному періоді. Разом з тим, у вказаному періоді страхувальником сплачено страхові внески за періоди: січень 2010 року - жовтень 2010 року, січень 2011 року - жовтень 2011 року, червень 2012 року - жовтень 2012 року та у січні 2021 року. За решту місяців у вказаному періоді відсутні відомості про сплату страхувальником страхових внесків.

У листопада 2022 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку пенсії.

17.11.2022 відповідач 2 прийняв рішення № 27 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , посилаючись на те, що оскільки відповідно до даних, які містяться в системі персоніфікованого обліку, страхові внески сплачені до 31.10.2012, тому відсутні підстави для перерахунку пенсії - зміни надбавки.

Листом від 18.11.2022 № 2300-0205-8/60230 відповідач 1 повідомив позивача, що страхові внески сплачені по 31.10.2012, відповідно страховий стаж враховано лише по 31.10.2012. Тому, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення відмовити позивачу в перерахунку пенсії.

Вважаючи дії відповідача щодо не врахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з листопада 2010 року по січень 2021 року та не врахування заробітної плати за вказаний період протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Перш за все, суд зауважує, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування до його страхового стажу періоду роботи з листопада 2010 року по січень 2021 року та не врахування заробітної плати за вказаний період. Разом з тим, відповідно до рішення відповідача 2 від 17.11.2022 № 27 та відзивів відповідачів на позовну заяву позивачу Головним управлінням у Вінницькій області страховий стаж враховано по 31.10.2012, оскільки згідно з відомостями персоніфікованого обліку страхові внески сплачені по 31.10.2012. Тому, спірним у справі, що розглядається, є не врахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з листопада 2012 року по січень 2021 року.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. (ч. 2 ст. 20 Закону № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 11 Закону № 1058-ІV застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру.

За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.

Згідно ч. 5, 6 ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 нього Закону, календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 етапі 14 цього Закону квартал.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закон №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно положень ст. 106 Закону №1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Як встановлено із матеріалів справи, позивач у спірний період з листопада 2012 року по січень 2021 року дійсно працював на Черкаському приладобудівному заводі, в подальшому перетворене у АТ "Черкаський приладобудівний завод", що підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

При цьому, згідно відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) від 23.06.2022 у період з листопада 2012 року по січень 2021 року страхувальником (роботодавцем) не сплачено за позивача страхові внески до ПФУ з листопада по грудень 2012 року та з січня 2013 року по грудень 2020 року.

Суд зазначає, що внаслідок невиконання АТ "Черкаський приладобудівний завод" обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України у вказані періоди, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), постанові від 24 травня 2018 року у справі №12392/16-а та постанові від 04 вересня 2018 року у справі №482/434/17.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи з листопада по грудень 2012 року та з січня 2013 року по грудень 2020 року в АТ "Черкаський приладобудівний завод" до страхового стажу за порушення, вчинене вказаним страхувальником (роботодавцем), оскільки згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача врахувати заробітну плату позивача за період з 2010 року - по 2021 року, суд зазначає таке.

Так, ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на зарахування періодів роботи позивача в АТ "Черкаський приладобудівний завод" до страхового стажу.

Відповідно питання щодо врахування заробітної плати позивача є похідним і повинне вирішуватись після вирішення питання про наявність підстав для зарахуванням періодів роботи особи до його страхового стажу.

Суд врахував, що відповідач 2 у відповідь на заяву позивача відмовив у зарахуванні періодів роботи позивача до його страхового стажу у зв`язку із несплатою страхувальником страхових внесків. Тому, спору щодо не врахування заробітної плати/врахування неналежного розміру заробітної плати позивача за період з листопада 2011 року - січень 2021 року, на час звернення позивача до суду в цій справі не існувало.

Також відповідач ще не ухвалював рішення щодо зарахуванням до страхового стажу позивача періодів його роботи, що стали предметом дослідження у цій справі, на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого зарахування будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивач має право на врахування до його страхового стажу періоди роботи з листопада 2012 року по січень 2021 року у ВАТ "Черкаський приладобудівний завод", в подальшому перетворений у АТ "Черкаський приладобудівний завод" (), отже для належного захисту порушеного права позивача суд, у відповідності до вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління від 17.11.2022 № 27 про відмову у перерахунку пенсії. При цьому, доводи позивача щодо протиправності дій відповідача 2 не підтверджено за наслідками розгляду цієї справи, оскільки, як встановив суд, у спірних правовідносинах відповідач 2 прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області врахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з листопада 2012 року по січень 2021 року у ВАТ "Черкаський приладобудівний завод", в подальшому перетворений у АТ "Черкаський приладобудівний завод" ().

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає частково обгрунтованими, в зв`язку із чим адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов належить задовольнити частково, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору у сумі 793,92 грн, суд дійшов висновку про стягнення частини понесених позивачем судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача у сумі 396,96 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.11.2022 № 27 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з листопада 2012 року по січень 2021 року у ВАТ "Черкаський приладобудівний завод", в подальшому перетворений у АТ "Черкаський приладобудівний завод" ().

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору в сумі 198 (сто дев`яносто вісім) грн 48 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору в сумі 198 (сто дев`яносто вісім) грн 48 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ