Справа № 620/8309/23
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року Чернігів Справа № 620/8309/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНА АГ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНА АГ» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНА АГ» () в дохід Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Чернігівській області, Чернігівський район, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок: UA0025522, ККДБ: 50070000, ) 36310,68 грн адміністративно-господарських санкцій та 1743,00 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році, тим самим порушив вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, та зазначив, що відповідно до даних підприємства та згідно з наказами про прийняття на роботу та наказами про затвердження штатних розкладів у відповідача в 2022 році обліковувалась така кількість працівників: станом на лютий - 2022 року - основні працівники 6 чоловік, зовнішні сумісники 3 чоловіки; станом на травень 2022 року основні працівники 6 чоловік, зовнішні сумісники 3 чоловіки; станом на серпень 2022 року основні працівники 6 чоловік, зовнішні сумісники 3 чоловіки; припинено договір у зв`язку з військовим станом 1 чоловік; станом на вересень - 2022 року - основні працівники 6 чоловік, зовнішні сумісники 3 чоловіки; припинено договір у зв`язку з військовим станом 1 чоловік; особа з інвалідністю 1; станом на жовтень - 2022 року - основні працівники 8 чоловік, зовнішні сумісники 4 чоловіки; особа з інвалідністю 1. Зазначає, що у вересні 2022 року на підставі наказу № 16-К від 16.09.2022 було прийнято на роботу ОСОБА_1 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якій вказав, що згідно поданої відповідачем до контролюючих органів звітності, товариством не виконано встановлений законом обов`язок щодо працевлаштування особи з інвалідністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНА АГ» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис (а.с. 12-17).

Згідно вимог чинного законодавства України відповідач несе обов`язок по обов`язковому працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, гарантії їх рівності з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами встановлює Закон України від 21.03.1991 №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон).

Статтею 17 Закону встановлено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 19 Закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 19 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.

Частиною першою статті 20 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

За змістом частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію, зокрема, про попит на робочу силу (вакансії).

Згідно підпункту 2.6.1 пункту 2.6 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 № 286 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.11.2005 за № 1442/11722, не включаються до облікової кількості штатних працівників такі категорії: прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств.

Так, згідно проведеного позивачем розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік 10 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0 осіб; норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 1 особа (а.с. 4).

В свою чергу, відповідачем було надано суду Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І-ІV квартали 2022 року, згідно яких:

І квартал (а.с. 63-78):

рядок 101 - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 6 осіб;

рядок 102 - працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, осіб 0 осіб;

ІІ квартал (а.с. 79-96):

рядок 101 - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 10 осіб;

рядок 102 - працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, осіб 0 осіб.

Разом з тим, відповідно до додатку 1 до Податкового розрахунку в квітні та травні 2022 року у відповідача працювало 6 основних працівників, 3 за сумісництвом (а.с. 83-86), в червні 2022 року у відповідача працювало 7 основних працівників, 3 за сумісництвом (а.с. 87-91);

ІІІ квартал (а.с. 97-114):

рядок 101 - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 1 місяць кварталу 10 осіб, 2 місяць кварталу 9 осіб, 3 місяць кварталу 11 осіб;

рядок 102 - працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність: липні, серпень 0 осіб, вересень 1 особа.

Разом з тим, відповідно до додатку 1 до Податкового розрахунку в липні 2022 року у відповідача працювало 8 основних працівників, 3 за сумісництвом (а.с. 101-102), в серпні 2022 року у відповідача працювало 6 основних працівників, 3 за сумісництвом (а.с. 103-104), в вересні 2022 року у відповідача працювало 8 основних працівників, 3 за сумісництвом (а.с. 105-106);

ІV квартал (а.с. 115-142):

рядок 101 - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 1 місяць кварталу 13 осіб, 2 та 3 місяці кварталу 12 осіб;

рядок 102 - працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, осіб 1 особа;

Разом з тим, відповідно до додатку 1 до Податкового розрахунку в жовтні 2022 року у відповідача працювало 9 основних працівників, 4 за сумісництвом (а.с. 119-120), в листопаді та грудні 2022 року у відповідача працювало 8 основних працівників, 3 за сумісництвом (а.с. 121-124).

Також позивачем подано уточнюючі Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ-ІV квартали 2022 року, які були прийняті Державною податковою службою України, та в яких уточнено рядок 101 - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період: квітень, травень 6 осіб; червень 7 осіб, липень 8 осіб, серпень 7 осіб, вересень 8 осіб, жовтень, листопад 9 осіб, грудень 8 осіб (а.с. 143-157).

Відповідно до вищевказаних Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку в липні та з жовтня 2022 року кількість штатних працівників перевищила 8 осіб, а отже у відповідача обов`язок щодо працевлаштування особи з інвалідністю виник після настання даної обставини.

Згідно наказу від 16.09.2022 № 16-к відповідачем було прийнято на роботу ОСОБА_1 з 19.09.2022, якій згідно довідки серії МСЕ-ЧНВ № 313983 від 10.07.2007 встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с. 55, 56).

При цьому, згідно підпункту 3.2.5. пункту 3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.

Так, згідно поданих позивачем звітних та уточнюючих Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І-ІV квартали 2022 року середньооблікова кількість штатних працівників за рік складає 7,16 (округлюється до 7).

Згідно із частиною першою статті 18 Закону забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Так, частиною третьою статті 18 вказаного Закону чітко визначені обов`язки підприємства, що використовує найману працю: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд вважає, що середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача за рік складала 7 осіб, та відповідачем було створено робоче місця для особи з інвалідністю та працевлаштовано таку особу у вересні 2022 після досягнення кількості штатних працівників 8 осіб, тобто вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення адміністративно-господарського правопорушення.

Суд не приймає до уваги посилання позивача у відповіді на відзив на не виконання відповідачем встановленого законом обов`язку щодо працевлаштування особи з інвалідністю, щодо припинення трудових відносин з найманими працівниками, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, шо не впливають на встановлені судом обставини у даній справі.

Суд зазначає, що обов`язком роботодавців щодо забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю в силу приписів частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої та п`ятої статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» фактично є укладання трудового договору з особою з інвалідністю, яка самостійно звернулася до роботодавця або була направлена до нього державною службою зайнятості. В силу статті 21 Кодексу законів про працю України саме наявність трудового договору вказує на виникнення у працівника обов`язку виконувати певну роботу, а у роботодавця - обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. В. Радченка, 14, м. Чернігів, 14017, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНА АГ» (вул. Пушкіна, буд. 16, оф. 606, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.08.2023.

Суддя Н.М. Баргаміна