Справа № 160/19750/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Осуховської Ж.С.,
представника позивача-1: Білоконя С.С.,
представника позивача-2: Підлужного В.М.,
представника відповідача: Пастернак В.В.,
представника відповідача: Олійник Ю.М.,
12.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" до Дніпровської міської ради, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та нечинним п. 1 рішення Дніпровської міської ради №84/60 від 02.09.2020 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра»;
- визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради №212/11 від 20.10.2021 «Про затвердження змін до проєкту плану зонування території м. Дніпра» зі змінами та доповненнями.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оспорюваних рішень Дніпровської міської ради, з причин недотримання вимог чинного законодавства України в частині періодичності внесення змін до містобудівної документації, процедури внесення змін до містобудівної документації, повідомлення громадськості про планування внесення змін. Зазначене стало підставою для звернення позивача-1 до суду з означеним адміністративним позовом за захистом прав та законних інтересів громадськості.
12.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Дніпровської міської ради надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи інформації щодо оголошення про оскарження рішень (вх. №3829/23).
27.12.2022 Громадська організація «ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради, в якому просить суд:
- визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради №84/60 від 02.09.2020 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра» в частині зміни функціонального призначення частини території по вул. Набережна Перемоги вздовж житлових масивів 4-6 навпроти будинків 110-128 у м. Дніпро з території зелених насаджень загального користування на проектну зону громадської забудови;
- визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради №212/11 від 20.10.2021 «Про затвердження змін до проєкту плану зонування території м. Дніпра» зі змінами та доповненнями в частині зміни функціонального призначення частини території по вул. Набережна Перемоги вздовж житлових масивів 4-6 навпроти будинків 110-128 у м. Дніпро з території зелених насаджень загального користування на проектну зону громадської забудови;
- зобов`язати Дніпровську міську раду внести інформацію про території віднесені до екологічної мережі, затвердженої рішенням Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 №176-8/VII "Про затвердження проєкту формування екологічної мережі Дніпропетровської області" (зі змінами) до Генерального плану м. Дніпра та плану зонування м. Дніпра.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оспорюваних рішень Дніпровської міської ради з причин їх невідповідності вимогам чинного законодавства України, оскільки останніми за наявності масштабного дефіциту зелених насаджень всупереч вимогам норм чинного законодавства ще більше зменшено зелені насадження міста. Позивач наголошує на безпідставності, порушенні процедури внесення змін до Генерального плану міста, відсутності доказів проведення містобудівного моніторингу, а також порушення відповідачем приписів державних будівельних норм при прийнятті змін до Генерального плану. Зазначене стало підставою для звернення позивача-2 до суду з означеним адміністративним позовом за захистом прав та законних інтересів громадськості.
31.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив (вх. №7931/23), у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з причин недоведення позивачем, які саме права та інтереси притаманні юридичній особі - громадській організації, є порушеними з боку суб`єкта владних повноважень та потребують судового захисту, а також, яким саме чином прийняття оспорюваних рішень стосувалося прав, свобод чи інтересів громадської організації. Відповідач вважає, що відсутні достатні правові підстави для визнання недійсними оскаржених рішень. З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. Разом з відзивом відповідачем надано докази щодо оголошення про оскарження рішень міської ради.
16.03.2023 представник Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» надав до суду письмові заперечення проти пояснень третьої особи, в яких наголошував на тому, що останніми не спростовано доводи та факти, які викладено в адміністративному позові. Позивач -1 відзначив, що твердження третьої особи про те, що внесення змін до містобудівної документації, затвердженої рішенням Дніпровської міської ради №84/60 від 02.09.2020, відбулися на підставі рішення суду від 19.04.2018 у справі №804/1596/18 не відповідає дійсності, оскільки вказане рішення суду було виконане рішенням Дніпровської міської ради №92/35 від 19.09.2018, відтак, не має жодного відношення до оскарженого рішення №84/60 від 02.09.2020. Окрім того, представник позивача-1 зазначив про порушення процедури проведення громадських слухань під час розроблення проєктів містобудівної документації на місцевому рівні. Представник позивача-1 виснував, що відповідачем під час прийняття рішення №84/60 від 02.09.2020 «Про внесення змін до проєкту Генерального плану розвитку м. Дніпра» не було виконано та повністю проігноровано процедуру, визначену ч.7 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адже, всупереч чинного законодавства, не було вчинено наступних дій: не подано пропозиції до проєкту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні містобудівної документації; не визначено в установленому законодавством порядку розробника Генерального плану населеного пункту, встановлені строки розроблення та джерела його фінансування; відсутні звернення до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя) щодо визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення Генерального плану населеного пункту; не повідомлено через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення Генерального плану населеного пункту, не забезпечено попередній розгляд матеріалів щодо розроблення Генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня; не узгоджено проект Генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах; не забезпечено розроблення проєкту Генерального плану населеного пункту, з урахуванням обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України; не забезпечено здійснення стратегічної екологічної оцінки.
16.03.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника Громадської організації «ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО», в яких останнім звернуто увагу на відсутність доказів забезпечення виконання процедур з 25.03.2020 по вересень місяць 2020 року, що передбачені ст. ст. 17, 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що є істотним порушенням та конкретизовано сутність порушень, допущених відповідачем при прийнятті оскаржених нормативно-правових актів.
06.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку від Дніпровської міської ради надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх. №4594/23ел).
У судовому засіданні, призначеному на 06.04.2023, представником відповідача надано до суду письмові пояснення на підтвердження заперечень проти позову, а також додаткові документи по справі.
Представник Громадської організації «Збережи Дніпро» у судовому засіданні, призначеному на 06.04.2023, надав до суду заяву із додатковими документами в обґрунтування заявлених позовних вимог.
У судовому засіданні, призначеному на 27.06.2023, представником Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» надано додаткові пояснення, якими підтримано позовні вимоги.
27.07.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВУС ЛЮКС" надійшло клопотання про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.
Протокольною ухвалою від 27.07.2023 судом відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВУС ЛЮКС" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача з огляду на те, що відповідно до вимог ст.49 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, а не на стадії судового розгляду справи.
У судовому засіданні, призначеному на 01.08.2023, представники позивачів підтримали заявлені адміністративні позови, просили суд задовольнити їх повністю.
Представники відповідача у судовому засіданні, призначеному на 01.08.2023, заперечили проти заявлених адміністративних позовів, просили суд відмовити в їх задоволенні повністю.
Представник третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується наявними матеріалами справи.
Заслухавши представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги позивачів такими, що підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.07.2007 за № 2/17 було затверджено проєкт Генерального плану розвитку міста Дніпропетровська на період до 2026 року.
Рішенням Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 затверджено проєкт внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра.

Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 №176-8/VII затверджено проєкт схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області.

Згодом, рішенням Дніпровської міської ради від 19.09.2018 за № 92/35 було затверджено проєкт внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра (уточнення Генерального плану щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку за комерційними приміщеннями та паркінгом в районі вул. Довга балка). Як встановлено з преамбули цього рішення, воно прийнято на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 р. по справі № 804/1596/18.

Судом встановлено, що Дніпровською міською радою приймалося рішення від 19.09.2018 за № 91/35 про надання дозволу на розроблення проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра.

Рішенням Дніпровської міської ради від 25.03.2020 за № 108/55 було затверджено проєкт внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра.

В подальшому, рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 №84/60 «Про затвердження внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра», Дніпровська міська рада затвердила проект внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра та визнано рішення Дніпровської міської ради від 25.03.2020 за № 108/55 таким, що втратило чинність.

Згідно з рішенням Дніпровської міської ради від 20.10.2021 №212/11 «Про затвердження проєкту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» було затверджено проєкт внесення змін до плану зонування території м. Дніпра, а також внесено зміни до рішення міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра», виключивши п.3 цього рішення.

Рішенням Дніпровської міської ради від 24.11.2021 №88/12 «Про внесення змін до проєкту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» вирішено внести зміни до проєкту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2021 № 212/11, виклавши пояснювальну записку у новій редакції, що додається.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що відповідачем порушено норми чинного законодавства при прийнятті оскарженого рішення від 02.09.2020 №84/60, а також були відсутні правові підстави для внесення змін до Генерального плану міста частіше, ніж раз на п`ять років; відповідачем не було дотримано вимоги ст. ст. 17, 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Позивачем-2 додатково зазначено про відсутність законних підстав для зміни функціонального призначення території з території зелених насаджень загального користування на проектну зону громадської забудови.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача заперечили про заявлених позовних вимог з підстав відсутності порушеного права та інтересу позивачів.

Щодо права позивачів на звернення до суду з означеними адміністративними позовами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 статті 1 Закону України від 22.03.2012 №4572-VI «Про громадські об`єднання» (далі Закон №4572) громадська організація це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Згідно з частиною 5 статті 1 Закону №4572, громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Позивачами у даній справі є Громадська організація «Платформа Громадський Контроль» (ідентифікаційний код юридичної особи 39689459) та Громадська організація «ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 43436467), які є юридичними особами.

Пунктом 3.1. Статуту Громадської організації "ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО" передбачено, що головною метою організації є сприяння відновленню безпечного здоров`я довкілля, розв`язання екологічних проблем.

Підпунктом 2.4.2 та 3.2.30 Статуту Громадської організації "ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО" закріплено право організації звертатися до суду за захистом інтересів організації, її членів та інших осіб.

Пунктом 2.1. Статуту ГО «Платформа Громадський Контроль» визначено, шо метою організації є, у тому числі, захист екологічних та інших інтересів членів організації.

Протоколом засідання Правління Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» від 20.07.2022 за №7/22 було заслухано трьох членів правління організації, які є членами організації та прийнято рішення про звернення до суду для захисту прав та інтересів Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» та її членів.

Судом встановлено, що оскаржені зміни до Генерального плану, які затверджені рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 за № 84/60 передбачають ряд заходів, що мають вплив на навколишнє середовище, у тому числі: розширення діючих кладовищ, збільшення кількості та потужностей сміттєсортувальних/сміттєпереробних ліній, рекультивацію порушених територій, скорочення лісів, збільшення земель промисловості, технічної інфраструктури, зміни функціонального призначення частини територій, що віднесені до екологічної мережі Дніпропетровської області, зафіксовані та уточнені межі санітарно-захисних зон виробничих об`єднань, тощо.

Із наданих до матеріалів справи картографічних матеріалів «Генеральний план (основне креслення)» змін до Генерального плану, які затверджені рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 за № 84/60 слідує, що змінюється функціональне призначення частини територій парку імені Богдана Хмельницького із зон зелених насаджень загального призначення на громадську забудову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Екологічні інтереси населення також можуть захищатися у судовому порядку на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Конституції України, відповідно до яких ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.

Орхуська конвенція ратифікована Законом України від 06.07.1999 № 832-ХІV, а тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.

Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.

Водночас, відповідно до Орхуської конвенції представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості у процесі ухвалення рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні [(згідно із Настановами щодо впровадження Орхуської конвенції (ООН, 2000 рік)]. Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.

Приписи нормативно - правових актів усіх рівнів щодо принципів, правил, вимог, обов`язків різноманітних суб`єктів, що стосуються утримання диких тварин, на усіх правових титулах (в усіх формах власності чи користування), в неволі чи в напіввільних умовах, є "національним законодавством, що стосується навколишнього середовища" у значенні пункту 3 статті 9 Орхуської конвенції. Порушення приписів цих нормативно -правових актів може бути предметом судового оскарження відповідно до статті 9 Орхуської конвенції.

З огляду на важливість реального захисту довкілля, неприпустимим є обмежене тлумачення чинного законодавства України, частиною якого є Орхуська конвенція, стосовно права на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері гарантування екологічної безпеки.

Право на захист порушеного конституційного права на безпечне довкілля належить кожному та може реалізовуватися громадянами особисто або спільно - через об`єднання громадян (громадськість).

Вищевикладена позиція відносно застосування Орхуської конвенції висловлена у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 р. по справі № 320/8650/20.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 910/8122/17 (провадження № 12-186гс18), відповідно до яких Орхуська конвенція встановлює, що забезпечення дотримання екологічного законодавства - це не лише обов`язок природоохоронних органів, але й громадськості, яка також покликана відігравати цілком визначену роль. Згідно з Орхуською конвенцією сторони повинні гарантувати, щоб представники громадськості могли безпосередньо забезпечити дотримання закону в разі дій або бездіяльності як з боку приватних осіб, так і з боку державних органів. Крім того, представники громадськості можуть оскаржувати дії або бездіяльність державних органів, які порушують національне природоохоронне законодавство. Суди застосували обмежене тлумачення чинного законодавства, частиною якого є Орхуська конвенція, проігнорувавши, що право на захист порушеного конституційного права на безпечне довкілля належить кожному та може реалізовуватися як особисто, так і шляхом участі представника громадськості, яким у цьому випадку є позивач.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 10.05.2011 у справі "Дубецька та інші проти України" (заява № 30499/03) дійшов висновку, що "посилаючись на свою судову практику, Суд зазначає, що ні стаття 8, ні будь-які інші положення Конвенції не гарантують права на охорону природного екологічного середовища як такого (див. рішення у справі "Кіртатос проти Греції", заява № 41666/98, пункт 52, ECHR 2003-VI). Також жодного питання не виникне, якщо оскаржувана шкода є незначною у порівнянні з небезпекою навколишнього середовища, притаманною життю в кожному сучасному місті. Однак може мати місце небезпідставна скарга за статтею 8 там, де екологічна небезпека досягає такого серйозного рівня, що призводить до суттєвого перешкоджання здатності заявника користуватися своїм житлом, мати приватне чи сімейне життя. Оцінка такого мінімального рівня є відносною і залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність та тривалість шкідливого впливу та його фізичний чи психологічний вплив на здоров`я або якість життя особи."

Принципи, які застосовуються до оцінки відповідальності держави за статтею 8 Конвенції в екологічних справах, загалом схожі незалежно від того, чи розглядається справа з точки зору прямого втручання, чи позитивного обов`язку регулювати приватну діяльність (див. рішення у справі "Хеттон та інші проти Сполученого Королівства" (Hatton and Others v. the United Kingdom) [ВП], заява № 36022/97, пункт 98, ECHR 2003VIII, та рішення у справі "Фадєєва проти Росії" (Fadeyeva v. Russia).

Європейський Суд з прав людини звертає увагу, що у справах, що стосуються екологічних питань, державі мають надаватися широкі межі розсуду та можливість вибору між різними способами та засобами дотримання своїх зобов`язань. Основне питання Суду полягає в тому, чи вдалось державі дотримати справедливого балансу між конкуруючими інтересами осіб, що зазнали впливу, та суспільства в цілому (див. рішення у справі "Хеттон та інші проти Сполученого Королівства" (Hatton and Others v. the United Kingdom), пункти 100, 119 та 123).

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 10 Закону України від 25.06.1991 №1264-XII "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні права громадян забезпечуються: б) обов`язком центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій здійснювати технічні та інші заходи для запобігання шкідливому впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, виконувати екологічні вимоги при плануванні, розміщенні продуктивних сил, будівництві та експлуатації об`єктів економіки; д) компенсацією в установленому порядку шкоди, заподіяної здоров`ю і майну громадян внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; е) невідворотністю відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Таким чином, право на захист порушеного конституційного права на безпечне довкілля належить кожному та може реалізовуватися громадянами особисто або спільно - через об`єднання громадян (громадськість).

Зазначена позиція суду відповідає правовим висновкам, що містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 826/3820/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 802/1145/17-а, від 26 травня 2020 року у справі № 750/11932/16-а, від 19 травня 2021 року у справі № 826/13229/16 та від 18 травня 2022 року у справі № 826/12131/17 та № 280/988/19.

Судом встановлено, що зміни до Генерального плану міста стосувалися навколишнього природного середовища, а тому громадські організації, враховуючи приписи Орхуської конвенції, мають право на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері гарантування екологічної безпеки.

Крім того слід відзначити, що Громадська організація "Збережи Дніпро" зверталася до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України з листами №13/09/22/246 від 13.09.2022 р. та №13/09/22/245 від. 13.09.2022 р.

Листом №13/09/22/246 від 13.09.2022 Громадською організацією "Збережи Дніпро" подано клопотання про створення ландшафтного заказника місцевого значення "Заплавний ліс Перемога" площею 18,7228 га, який розташований на території Соборного району міста Дніпра, вздовж вулиці Набережна Перемоги.

Листом №13/09/22/246 від 13.09.2022 Громадською організацією "Збережи Дніпро" подано клопотання про створення ландшафтного заказника місцевого значення «Мандрикiвський» площею 302,1l07 га, який розташований на територiї Соборного району міста Днiпро, він охоплює частину акваторії на правобережнiй заплавi рiчки Днiпро (в частинi Мандрикiвської затоки), гребний канал та косу гребного каналу.

Листами від 25.10.2022 №25/2/11/14293-22 та від 25.10.2022 №25/2/11/14294-22 Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України розглянуло клопотання Громадської організації "Збережи Дніпро", щодо створення ландшафтного заказника місцевого значення «Мандриківський», площею 302,1107 га та створення ландшафтного заказника місцевого значення "Заплавний ліс Перемога" площею 18,7228 га. Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України в цілому підтримало створення заказників, що були запропоновані Громадською організацією "Збережи Дніпро".

В подальшому, листом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської ОДА від 23.03.2023 за № 3-1006/0/261-23 повідомлено, що Департаментом схвалено клопотання та відповідні обґрунтовуючі матеріали щодо необхідності створення ландшафтних заказників місцевого значення «Мандриківський» та «Заплавний ліс Перемога».

Суд погоджується з доводами відповідача та третьої особи, що на момент прийняття оскаржених рішень обставини щодо створення ландшафтних заказників не існували, проте з цього приводу суд вважає за необхідне відзначити таке.

Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської ОДА неодноразово зазначав про необхідність врахування державних інтересів при прийнятті змін до Генерального плану м. Дніпра. У листах від 08.02.2019 №1-927/0/261-19 та від 21.11.2019 №1-7075/0/261-19 від 21.11.2019 Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської ОДА наполягав на необхідності врахувати території, що резервуються для подальшого створення (розширення) об`єктів ПЗФ згідно з рішенням Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 за №176-8/VII "Про затвердження проєкту формування екологічної мережі Дніпропетровської області".

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 за №176-8/VII затверджено проєкт схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області.

Відповідно до затвердженого проєкту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області визначено 21-ну нововиділену територію, що є ключовою територією екомережі міста Дніпро. Серед таких ключових територій було, окрім іншого, визначено: «Мандриківську» (ландшафтно-екологічний комплекс: заплавно-лісовий, аквальний, руслово-затоковий, псамофільно-острівний, яружно-балковий, тощо), «Шиянка» (ландшафтно-екологічний комплекс: аквальний старицево-озерний, затоковий, заплавно-лучний, болотяний, тощо). Крім того, відповідно до таблиці 7.23 проєкту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області до ключової території екомережі міста Дніпро включено всі парки, сквери, бульвари (рекреааційно-парковий, бульварний, скверовий ландшафтно-екологічний комплекс), що є наявними у місті.

Ключові території екомережі міста Дніпро також відображені на картографічних матеріалах, які долучені до матеріалів справи.

Із листа Департаменту екології та природніх ресурсів Дніпровської обласної державної адміністрації №3-68/0/261-22 від 06.01.2022, окрім іншого вбачається, що територія вздовж житлових масивів 4-6 напроти будинків 110-128 у м. Дніпро є ключовою територією екомережі «Мандриківський» відповідно до рішення Дніпровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 р.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами третьої особи відносно того, що оскарженими рішеннями було внесено незначне уточнення функціональних зон території вздовж житлових масивів 4-6 напроти будинків 110-128 у м. Дніпро, з огляду на таке.

Із долучених до матеріалів справи картографічних матеріалів, а також листа головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради від 23.03.2022 №12/19-82, висновується, що дійсно рішенням Дніпровської міської ради №84/60 від 02.09.2020 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра» та рішенням Дніпровської міської ради №212/11 від 20.10.2021 «Про затвердження змін до проєкту плану зонування території м. Дніпра» було змінено функціональне призначення частини території по вул. Набережна Перемоги вздовж житлових масивів 4-6 навпроти будинків 110-128 у м. Дніпро з території зелених насаджень загального користування на проектну зону громадської забудови.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку», території та об`єкти природно-заповідного фонду та екологічної мережі є території з природоохоронним статусом.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про екологічну мережу», власники і користувачі територій та об`єктів, включених до переліків територій та об`єктів екомережі, зобов`язані забезпечувати їх використання за цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд», на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Пунктом 8.7.1 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» встановлено, що у межах населених пунктів, на приміських та позаміських територіях, на землях природно-заповідного та іншого природоохоронного, історико-культурного призначення слід передбачати організацію нових та збереження існуючих природних та штучно створених об`єктів національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних, дендрологічних та зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва та використовувати їх з рекреаційною та екскурсійною метою.

Отже, зміна функціонального призначення частини існуючої території зелених насаджень загального користування, що внесена до ключової території «Мандриківська» екологічної мережі міста Дніпро на проектну територію громадської забудови не відповідає приписам законодавства, якими встановлена необхідність збереження таких територій. При цьому судом також відзначається, що матеріали справи не містять доказів врахування державних інтересів, викладених у листах Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської ОДА від 08.02.2019 р. №1-927/0/261-19 та від 30.05.2019 р. за № 1-3648/0/261-19 і від 21.11.2019 р. №1-7075/0/261-19 від 21.11.2019 р. у частині необхідності врахування проєкту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області.

У той же час, суд вважає неспроможними доводи відповідача та третьої особи, що будівельні норми не визначають, що зелені лінії є обов`язковою складовою частиною Генерального плану та плану зонування, а також механізм їх формування, а тому вони можуть бути визначені в іншій містобудівній документації - детальному плані територій.

У листі №1-7075/0/261-19 від 21.11.2019 р. Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської ОДА, зважаючи на той факт, що в графічних матеріалах відсутнє умовне позначення «зелені лінії», що визначають площі усіх озеленених територій загального користування в межах яких встановлені обмеження щодо розміщення об`єктів, висловлені зауваження до проєкту внесення змін до Генерального плану та було зазначено про необхідність врахування ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та відображення зелених ліній.

Аналогічну позицію висловлено Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України від 09.05.2023 за №2134/30/3ВГ-23.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 13 Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку», усі зауваження і пропозиції, одержані протягом встановленого у цій статті строку, підлягають обов`язковому розгляду замовником. За результатами розгляду замовник враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє. Натомість, лист від 24.12.2019 р. за № 2/14-109 з відповіддю на зауваження Департаменту екології та природних ресурсів від 21.11.2019 р. №1-7075/0/261-19 від 21.11.2019 р. взагалі не містить мотивів відхилення зауважень Департаменту про необхідність врахування екологічної мережі та відображення зелених ліній.

Матеріали справи не містять врахування відповідачем зауважень щодо необхідності відображення «зелених ліній». Натомість, у листі головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради від 19.04.2023 №9/25-248 зазначається, що будівельні норми не визначають, що червоні, блакитні, жовті та зелені лінії є обов`язковою складовою частиною Генерального плану.

В основних положеннях внесення змін до Генерального плану розвитку міста Дніпро, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 р. №84/60 «Про затвердження внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра» зазначається, що при виконанні застосовувалися діючі державні будівельні норми України, а саме: ДБН Б.1.1-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту», ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та інші.

Застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування. (ч.1 ст.11 Закону України «Про будівельні норми» у редакції, чинній на момент прийняття оскарженого рішення №84/60).

Варто відзначити, що згідно до абзацу 3 п. 5.5.3 «Склад і зміст Генерального плану населеного пункту» ДБН Б.1.1-15:2012, на «Схемі існуючих планувальних обмежень» відображають існуючі обмеження, встановлені відповідно до законів України, нормативно-правових та нормативних актів, а саме: и) території заповідників, заказників, регіональних ландшафтних парків, інших об`єктів природно-заповідного фонду, а також природоохоронного, курортно-оздоровчого та рекреаційного призначення з відповідними охоронними зонами [14, 17].

З метою відображення меж зон з відповідними регламентами, що обмежують містобудівну діяльність на певних територіях, в містобудівній документації визначаються червоні, блакитні, зелені та жовті лінії, а також лінії регулювання забудови. Зелені лінії - лінії, що визначаються площі усіх озеленених територій загального користування, рекреаційних лісів і лісопарків (існуючих та тих, що резервуються), об`єктів природньо заповідного фонду, зон охоронного ландшафту, в межах яких встановлені обмеження щодо розміщення об`єктів відповідно до законодавства. (Пункт 5.15 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»).

Отже, будівельні норми, які діяли на час прийняття оскарженого рішення, прямо передбачали необхідність відображення зелених ліній на Генеральному плані міста.

У постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №200/2266/19-а та від 11.05.2021 у справі №560/3771/18 сформовано наступні висновки відносно застосування статті 19 Конституції України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно - підставою для притягнення таких суб`єктів до відповідальності.

Оскільки ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та ДБН Б.1.1-15:2012 «Склад та зміст Генерального плану населеного пункту» не передбачають можливості не відображення меж зон з відповідними регламентами, що обмежують містобудівну діяльність на певних територіях в містобудівній документації, то суб`єкт владних повноважень не мав право не відображати існуючі містобудівні обмеження.

Стосовно дотримання правових підстав для внесення змін до Генерального плану міста, суд зазначає таке.

Частина 9 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», станом на час ініціювання прийняття відповідних змін передбачала, що зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією. У разі виникнення державної необхідності рішення щодо доцільності внесення змін до генерального плану населеного пункту приймається Кабінетом Міністрів України.

Отже, чинний на той час Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» імперативно передбачав, що зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років. При цьому дострокове внесення змін до генерального плану могло відбуватися за результатами містобудівного моніторингу або за рішенням Кабінету Міністрів України.

В свою чергу суд враховує, що повторно зміни були ініційовані Дніпровською міською радою відповідно до рішення від 19.09.2018 № 91/35 «Про надання дозволу на розроблення проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра», після прийняття рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра», тобто поза межами строків, визначених статтею 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Доводи відповідача, що ініціювання в 2018 році внесення змін до Генерального плану відбулося з метою виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 по справі № 804/1596/18 є необґрунтованими, оскільки такі доводи суперечать прямій нормі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та, за висновком суду, такі процедурні порушення є достатньою підставою для визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту, який не відповідає елементам належного урядування.

На виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі № 804/1596/18 було прийнято рішення Дніпровської міської ради від 19.09.2018 р. за № 92/35, згідно з яким було затверджено проєкт внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра (уточнення Генерального плану щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку за комерційними приміщеннями та паркінгом в районі вул. Довга балка). Окрім того, суд звертає увагу, що зміни, внесені рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра» торкнулися не лише учасників правовідносин у справі № 804/1596/18, а стосувалися й інших частин Генерального плану, що само по собі спростовує доводи відповідача в цій частині.

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», результати містобудівного моніторингу постійно вносяться до містобудівного кадастру та оформляються у вигляді аналітичного звіту, який враховується під час розроблення програм соціально-економічного розвитку та внесення змін до містобудівної документації.

Приписами пункту 3.4. Порядку проведення містобудівного моніторингу, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.09.2011 № 170, встановлено що результатом містобудівного моніторингу є цифровий набір геопросторових даних, що дозволяє формувати електронний та аналоговий графічний, табличний або текстовий документ у формі звіту, довідки, доповіді. До зазначених документів можуть додаватись відповідні графічні матеріали.

Як встановлено з матеріалів справи відповідачем вносилися зміни до Генерального плану рішеннями Дніпровської міської ради від 20.09.2017р. №82/24, від 19.09.2018 р. за № 92/35, від 25.03.2020 р. за № 108/55, від 02.09.2020 за № 84/60.

Проте, відповідачем не надано до суду доказів проведення містобудівного моніторингу та формування відповідних документів після прийняття рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24.

Стосовно доводів позивачів про те, що рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 за № 84/60 прийнято всупереч встановленої Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» процедури, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що процедури з моменту прийняття рішення Дніпровської міської ради від 25.03.2020 р. за № 108/55 до прийняття рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 за № 84/60, які визначені ст. ст. 17, 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не проводилися.

Доказів зворотного ані відповідачем, ані третьою особою не надано.

У свою чергу, під час розгляду справи відповідач та третя особа зазначили, що зміст проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра, який затверджувався рішенням Дніпровської міської ради від 25.03.2020 р. №108/55 та від 02.09.2020 р. №84/60 є ідентичними, а необхідність прийняття рішення від 02.09.2020 р. №84/60, пов`язана з необхідністю уточнення змісту рішення, у тому числі, з посиланням на наявність експертного висновку Державного підприємства "Спеціалізована Державна експертна організація - Центральна служба Української Державної будівельної експертизи" ДО "Укрдержбудекспертиза" від 17.03.2020 №11/1, а отже процедура, що передбачена ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» була дотримана, а необхідність повторного проведення законом не передбачена.

Суд вважає такі доводи відповідача та третьої особи необгрунтованими, з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом, враховуючи приписи частини 2 статті 19 Конституції України діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом".

Відповідно до статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

Механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях визначається Порядком № 290, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290.

Пунктом 4.1 Порядку № 290 визначено, що рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно пункту 4.3 Порядку № 290, замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є, зокрема, при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Пунктом 4.11 Порядку № 290 передбачено, що Генеральні плани населених пунктів, плани зонування території та зміни до них затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку № 290, організація розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї здійснюється шляхом, зокрема: надання розробнику вихідних даних, а також вимог щодо розміщення об`єктів державного й регіонального значення або доручення щодо їх збирання.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», громадському обговоренню підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій. Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, без проведення громадського обговорення проектів такої документації забороняється.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що розроблення проєкту Генерального плану та змін до нього включає такі етапи: 1) ухвалення відповідною сільською, селищною, міською радою рішення про розроблення генерального плану або внесення змін до нього та оприлюднення цього рішення; 2) розроблення генерального плану або внесення змін до нього відповідно до вимог державних будівельних норм та оприлюднення проєкту відповідного рішення; 3) розгляд та врахування пропозицій громадськості, проведення громадських слухань; 4) розгляд і затвердження відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях генерального плану або змін до нього та оприлюднення цього рішення у встановленому порядку.

При цьому послідовність виконання робіт з розроблення Генерального плану населеного пункту та змін до нього визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

Такий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі № 0740/851/18 та № 824/126/19-а, від 6 жовтня 2021 року у справі № 369/4091/15-а та від 3 грудня 2021 року у справі № 369/7844/17.

Отже, чинним законодавством передбачена можливість внесення змін до генерального плану міста шляхом розроблення проекту внесення змін до генерального плану та дотримання відповідної процедури, а не шляхом уточнення чи зміни текстуальної частини рішень, якими вони затверджені.

Відповідно до ч. 10 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було передбачено, що генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

З урахуванням того факту, що процедура розроблення змін до генерального плану міста Дніпра була завершена рішенням Дніпровської міської ради від 25.03.2020 р. №108/55, яким було затверджено проєкт внесення змін до Генерального плану розвитку міста Дніпра, то у відповідача були відсутні правові підстави повторно розглядати проєкт внесення змін до Генерального плану розвитку міста Дніпра та приймати пункт 1 рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 за № 84/60 про його затвердження.

До того ж, суд критично ставиться до тверджень відповідача про необхідність визнання рішенням таким, шо втратило чинність внаслідок необхідності внесення у текст рішення про затвердження змін до Генерального плану розвитку міста Дніпра інформації про експертизу містобудівної документації, а також до іншої частини рішення Дніпровської міської ради від 25.03.2020 № 108/55.

Як встановлено судом висновок експертизи містобудівної документації датований до прийняття рішення Дніпровської міської ради від 25.03.2020 № 108/55, а тому наявність у тексті рішення чи відсутність вказівки на таку експертизу, за її наявності, не має вирішального юридичного значення.

Відносно тверджень відповідача про ідентичність затверджених проектів внесення змін до Генерального плану розвитку міста Дніпра рішенням Дніпровської міської ради від 25.03.2020 р. №108/55 та пунктом 1 рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 за № 84/60, суд зазначає таке.

До матеріалів справи третьою особою разом з поясненнями від 15.02.2023 для обґрунтування здійснення погодження проекту Генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад долучено основне креслення до Генерального плану розвитку міста Дніпра.

Під час розгляду справи основне креслення досліджено судом та, серед іншого встановлено, що на ньому не відображено зміни частини території по вул. Набережна Перемоги вздовж житлових масивів 4-6 навпроти будинків 110-128 у м. Дніпро з території зелених насаджень загального користування на проектну зону громадської забудови. На обґрунтування причин існуючих розбіжностей між наданими графічними матеріалами відповідачем надано клопотання від 27.07.2023 з долученими до нього матеріалами. З наданих графічних матеріалів встановлено, що вони виконані у чорно-білому форматі та не містять підписів осіб відповідальних за оформлення креслень в тому числі підпису головного архітектора проєкту, що суперечить вимогам ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «ОСНОВНІ ВИМОГИ ДО ПРОЕКТНОЇ ТА РОБОЧОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ».

Такі обставини мають істотне значення, оскільки надані на підтвердження дотримання процедури громадського обговорення та врахування громадських інтересів при прийнятті рішення Дніпровської міської ради від 25.03.2020 за № 108/55 повідомлення про оприлюднення в газеті "Дніпровська неділя" від 24.10.2019, "Наше місто" від 06.11.2019 про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості не містять основних техніко-економічних показників, графічних матеріалів, дати від якої обраховується строк з якого починає обраховуватись місячний строк на подання пропозицій та завершення їх розгляду.

З наданого експертного висновку Державного підприємства "Спеціалізована Державна експертна організація - Центральна служба Української Державної будівельної експертизи" ДО "Укрдержбудекспертиза" від 17.03.2020 №11/1 висновується, що експертами надавалися зауваження до проєкту і відповідно до проекту містобудівної документації були внесені зміни та доповнення.

Отже, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що рішеннями Дніпровської міської ради від 25.03.2020 №108/55 та від 02.09.2020 №84/60 було затверджено ідентичні проекти містобудівної документації.

З огляду на викладене, суд підсумовує, що відповідачем не надано правового обґрунтування щодо наявності правових підстав на внесення змін до Генерального плану, а також скасування попередньо прийнятого рішення про затвердження змін до Генерального плану міста шляхом прийняття нового рішення, без дотримання законодавчо визначених підстав та встановленої процедури.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.10.2021 №212/11 «Про затвердження проєкту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» із змінами та доповненнями, слід зазначити таке.

Рішенням Дніпровської міської ради від 20.10.2021 №212/11 «Про затвердження проєкту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» було внесено зміни графічних та текстових матеріалів плану зонування м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпровської міської ради №54/66 від 22.07.2015 в тому числі, в частині зміни частини території по вул. Набережна Перемоги вздовж житлових масивів 4-6 навпроти будинків 110-128 у м. Дніпро з території зелених насаджень загального користування на проектну зону громадської забудови.

Відповідно до приписів статей 17-19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту, план зонування та детальний план території є видами містобудівної документації, при цьому, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, а план зонування та детальний план території розробляються на підставі генерального плану території та не можуть йому суперечити.

У постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №466/1264/18 та від 11.01.2022 у справі № 814/296/17 викладена правова позиція про те, що генеральний план населеного пункту, план зонування та детальний план території є видами містобудівної документації, при цьому, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, а план зонування та детальний план території розробляються на підставі генерального плану території та не можуть йому суперечити. Крім того, детальний план території не може суперечити плану зонування. Невідповідність містобудівної документації генеральному плану є підставою для визнання її протиправною в частині наявних невідповідностей.

Склад, зміст, порядок розроблення плану зонування території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до п.5.3 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 16.11.2011 №290, внесення змін до містобудівної документації чи окремих її розділів здійснюється шляхом розроблення проекту змін до такої містобудівної документації, який після затвердження стає її невід`ємною частиною.

Пунктом 8.1 ДБН Б.1.1-22:2017 Склад та зміст плану зонування території, передбачено, що у план зонування можуть вноситися зміни та уточнення. Зміна передбачає: - зміну назви зони і коду класу об`єктів зонування території; - значну зміну меж (контурів) зон. Уточнення передбачає: - незначну зміну меж (контурів) зон, пов`язану з перенесенням графічних матеріалів зонінгу на актуалізовану, більш детальну і точну підоснову, з врахуванням даних земельного кадастру та рішень, прийнятих відповідною радою, без зміни назви і коду класу об`єктів зонування; - розширення переліку переважних, супутніх та допустимих видів забудови; - зміну меж (контурів) дії планувальних обмежень у зв`язку з реалізацією технічних або технологічних заходів із їх нейтралізації чи зменшення. Уточнення плану зонування може здійснюватися при розробленні ДПТ або плану зонування частини території в М 1:2000.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», громадському обговоренню підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадського обговорення проектів такої документації забороняється.

Таким чином, план зонування територій не може суперечити Генеральному плану, а отже, враховуючи факт визнання протиправними і нечинними змін до Генерального плану розвитку міста Дніпра в частині заявлених вимог, суд погоджується з доводами позивачів щодо похідного характеру означених позовних вимог.

Рішенням Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 88/12 прийнято рішення про внесення змін до проєкту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра від 20.10.2021 за № 212/11 шляхом викладення пояснювальної записки у новій редакції.

Суд погоджується з позицією позивачів, що законодавством не передбачено можливості внесення змін до пояснювальної записки плану зонування територій, а передбачено лише внесення змін до плану зонування з розробленням відповідного проєкту та за наявності на те підстав, а також проведення громадських слухань і дотриманням відповідної процедури, а також при прийнятті рішення Дніпровської міської ради від 24.11.2021 №88/12 «Про внесення змін до проєкту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» дотримано не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та нечинним п.1 рішення Дніпровської міської ради №84/60 від 02.09.2020 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра» та визнання протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради №212/11 від 20.10.2021 «Про затвердження змін до проєкту плану зонування території м. Дніпра» без зазначення про зміни та доповнення, з огляду на те, що судом визнається протиправним та нечинним нормативно-правовий акт в цілому і в чинній на час вирішення справи редакції.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» та визнання протиправними та нечинними п.1 рішення Дніпровської міської ради №84/60 від 02.09.2020, рішення Дніпровської міської ради №212/11 від 20.10.2021 «Про затвердження змін до проєкту плану зонування території м. Дніпра» в цілому, окремо заявлені позовні вимоги Громадської організації «ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО» про визнання протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради №84/60 від 02.09.2020 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра» в частині зміни функціонального призначення частини території по вул. Набережна Перемоги вздовж житлових масивів 4-6 навпроти будинків 110-128 у м. Дніпро з території зелених насаджень загального користування на проектну зону громадської забудови; визнання протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради №212/11 від 20.10.2021 «Про затвердження змін до проєкту плану зонування території м. Дніпра» зі змінами та доповненнями в частині зміни функціонального призначення частини території по вул. Набережна Перемоги вздовж житлових масивів 4-6 навпроти будинків 110-128 у м. Дніпро з території зелених насаджень загального користування на проектну зону громадської забудови є обгрунтованими, охоплюються змістом вже задоволених позовних вимог Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» та підлягають частковому задоволенню судом. Позовні вимоги Громадської організації «ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО» в частині про зобов`язання Дніпровської міської ради внести інформацію про території, віднесені до екологічної мережі, затвердженої рішенням Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 №176-8/VII "Про затвердження проєкту формування екологічної мережі Дніпропетровської області" (зі змінами) до Генерального плану м. Дніпра та плану зонування м. Дніпра не підлягають задоволенню з огляду на те, що судом визнані протиправними та нечинними нормативно-правові акти, що змінювали функціональне призначення територій, а отже права позивача-2 не потребують захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським Судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Таким чином, заявлені позовні вимоги Громадської організації «Платформа Громадський Контроль», Громадської організації «ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО» є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ч.3 ст. 139 КАС України.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 265 КАС України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 14, 72 - 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 265, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» (вул. Ульянова, буд. 24, оф. 9, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код юридичної особи 39689459) до Дніпровської міської ради (проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код юридичної особи 26510514), третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (проспект Дмитра Яворницького, буд. 75А, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код юридичної особи 37454258) про визнання протиправними та нечинними рішень, задовольнити частково.

Адміністративний позов Громадської організації «ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО» (вул. Теплична, буд. 17, смт Слобожанське, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 52005; ідентифікаційний код юридичної особи 43436467) до Дніпровської міської ради (проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код юридичної особи 26510514), третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (проспект Дмитра Яворницького, буд. 75А, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код юридичної особи 37454258), про визнання протиправними та нечинними рішень, задовольнити частково.

Визнати протиправним та нечинним пункт 1 рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проєкту внесення змін до Генерального плану розвитку м. Дніпра».

Визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.10.2021 №212/11 «Про затвердження проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра».

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради (проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код юридичної особи 26510514) на користь Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» (вул. Ульянова, буд. 24, оф. 9, м. Дніпро,49000; ідентифікаційний код юридичної особи 39689459) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради (проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код юридичної особи 26510514) на користь Громадської організації «ЗБЕРЕЖИ ДНІПРО» (вул. Теплична, буд. 17, смт Слобожанське, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 52005; ідентифікаційний код юридичної особи 43436467) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Зобов`язати Дніпровську міську раду невідкладно здійснити публікацію резолютивної частини рішення суду у виданні, в якому були офіційно оприлюднені оскаржені рішення, після набрання рішенням суду законної сили відповідно до статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 11.08.2023.

Суддя О.В. Царікова