Справа № 466/8362/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 466/8362/22 пров. № А/857/7812/23
Окрема думка судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Гінди О.М. на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2023 у справі № 466/8362/22 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанов.
Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку; про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні; окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення (частина друга статті 34 КАС України).
У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просив скасувати постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45409136 від 04.02.2016 та ВП № 25670147 від 06.05.2011.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) () зняти арешти з усього майна ОСОБА_1 і заборони на його відчуження, накладені на підставі постанов державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 04.02.2016 ВП № 45409136 та від 06.05.2011 ВП № 25680147.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2023, апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у справі № 466/8362/22 - без змін.

Не погоджуюсь з постановою суду апеляційної інстанції, яка прийнята рішенням більшості голосів колегії суддів, вважаю за необхідне висловити в цій справі окрему думку, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: 1) хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або 2) хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або 3) хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) установлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено у статті 287 КАС України та статті 74 Закону № 1404-VIII, з аналізу яких випливає, що рішення, дії, бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення сторонами виконавчого провадження можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ. Рішення, дії та бездіяльність державного виконавця можуть бути предметом справи адміністративної юрисдикції, якщо законом не встановлено іншого порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності такої особи.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 340/25/19 та Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 640/28341/22.

У межах цієї справи позивач ОСОБА_1 оскаржує постанови відповідача щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладених у межах виконавчих проваджень ВП № 45409136 від 04.02.2016 та ВП № 25670147 від 06.05.2011, які були відкриті на підставі виконавчого листа, виданого 25.09.2012 Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі № 2а-1390/2010.

Як установлено судом першої інстанції та випливає з апеляційної скарги, позивач є боржником у виконавчих провадженнях № 45409136 від 04.02.2016 та ВП № 25670147 від 06.05.2011, у межах якого було накладено оскаржуваний арешт, та був стороною у справі (відповідачем), за наслідками розгляду якої 25.09.2012 Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 2а-1390/2010.

З урахуванням викладеного, контроль за виконанням вказаного виконавчого документа має здійснюватися Шевченківським районним судом м. Львова у межах механізму, передбаченого статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, суди належним чином не визначили характер спору, предмет і підстави заявлених вимог, унаслідок чого дійшли помилкового висновку про те, що позов належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, вважаю, що цю справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, так як виконавчі провадження відкриті на підставі виконавчого листа виданого судом цивільної юрисдикції.

Враховуючи зазначене вище, вважаю, що апеляційний суд повинен був розглянути питання про наявність підстав для закриття провадження в справі № 466/8362/22 за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції відповідно до частини першої статті 319 КАС України, а саме апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати, а провадження у справі закрити, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім цього, слід зауважити, що судами не встановлено, а матеріалами справи не підтверджено погашення боргу ОСОБА_1 , тобто повне виконання ним судового рішення у цивільній справі № 2а-1390/2010. Не залучено до участі у справі АТ «Оксі Банк», згідно інформаційного листа АТ «Райффайзен Банк», щодо заборгованості клієнта ОСОБА_1 (а. с. 65), на користь Оксі Банк відступлена 20.12.2019 заборгованість за кредитним договором № 014/9723/82/56103 від 21.03.2008 та заборгованість за кредитним договором № 014/9723/82/50797 від 25.07.2007 відступлена 17.12.2019. А також, судом не витребувано від ППВР відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області оригінали чи копії виконавчого документа з додатками відкритого на підставі виконавчого листа № 2-1390/2010, які були скеровані на виконання 26.06.2012 державним виконавцем Кам`янка-Бузького РВДВС ГТУЮ у Львівській області (а. с. 60). Як наслідок, передчасно, без з`ясування всіх обставин справи, прийнято судові рішення про скасування постанов відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Суддя О. М. Гінда

Повний текст окремої думки складено 17.08.2023.