Справа № 420/15159/22
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

17 серпня 2023 року

м. Київ

справа №420/15159/22

провадження № К/990/27805/23

перевіривши касаційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №420/15159/22 за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Південний" до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3 вимоги,

у с т а н о в и в:

У 2022 році Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» (далі - позивач) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3 вимоги відповідача щодо усунення виявлених порушень №151505-14/274-2021 від 16.01.2021.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 апеляційну скаргу позивача задоволено, внаслідок чого:

- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 скасовано;

- прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив її у касаційному порядку.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Предметом цього позову є оскарження вимоги відповідача, винесеної за фактом проведення позапланової ревізії діяльності позивача.

Підставами позову позивач визначав суттєві порушення відповідачем процедури проведення перевірки.

Задовольняючи позов, апеляційний суд виснував, що під час проведення позапланової ревізії позивача відповідачем порушено процедуру проведення такої перевірки, визначену Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2939-XII), а саме: в цьому випадку з боку відповідача порушено порядок проведення позапланової ревізії з підстав вказаних в ст. 11 Закону № 2939-XII, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які рішення суду, які б надавали повноваження для здійснення позапланової ревізії Південному офісу Держаудитслужби.

Обґрунтовуючи свою позицію, апеляційний суд послався на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12.04.2023 по справі № 640/10063/21, про те, що «позапланова виїзна ревізія може здійснюватися лише за наявності підстав для її проведення на підставі рішення суду (ч. 6 ст. 11 Закону № 2939-XII)».

Зазначаючи у касаційній скарзі про відсутність правового висновку Верховного Суду щодо правовідносин, які є спірними в межах цієї справи, та про помилкове застосування апеляційним судом ст. 11 Закону № 2939-XII, заявник касаційної скарги жодним чином зазначений правовий висновок Верховного Суду під сумнів не ставить, відступити від нього не просить. Касаційна скарга у згаданій частині зводиться до переоцінки обставин справи, зокрема, щодо підстав проведення позапланової ревізії позивача.

Також, у касаційній скарзі відповідач наголошує, що апеляційним судом не врахована правова позиція Верховного Суду (постанови від 08.04.2020 у справі №809/504/17, від 02.04.2020 у справі №820/3534/20, від 12.02.2020 у справі №815/7325/13 та інші), яка полягає у тому, що пункти вимоги про стягнення збитків, не є обов`язковими для виконання для підконтрольної установи, через те, що збитки стягуються в судовому порядку, а тому така вимога може бути предметом судового контролю у межах розгляду справи за позовом органу державного фінансового контролю.

Поряд з цим, у зазначеній вище постанові від 12.04.2023 по справі № 640/10063/21 Верховний Суд сформував висновок, що вимога Держаудитслужби є індивідуально-правовим актом і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якій вона адресована, містить пункти, якими зобов`язано позивача вчинити дії, в тому числі, забезпечити відшкодування зайвих витрат.

Правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак наділена рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься), і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Також Верховний Суд у справі № 640/10063/21 зазначив, що мотивами, які слугували для висновку про протиправність вимоги контролюючого органу є саме порушення процедури призначення та проведення ревізії, через що суті порушень оцінка не надається, а отже і їх зміст не впливає на вирішення справи по суті заявлених вимог.

Колегія суддів у зазначеній справі виснувала, що у справі за позовом Держаудитслужби до підконтрольної організації про стягнення збитків може бути надана оцінка правильності обчислення збитків, але не процедурі призначення та проведення ревізії.

Апеляційний суд під час розгляду справи застосував зазначену правову позицію Верховного Суду.

Відповідач будь-яких підстав для відступу від зазначеної правової позиції не зазначає, свою скаргу зазначеним не обґрунтовує, не вбачає таких підстав для відступу і колегія суддів.

Отже, беручи до уваги той факт, що справа вирішена апеляційний судом у відповідності до практики Верховного Суду в подібних правовідносинах, зважаючи на той факт, що відповідач зазначає про неврахування апеляційним судом правових висновків у справах, які не є релевантними до обставин цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південного офісу Держаудитслужби на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі

№420/15159/22.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб