Справа № 320/5930/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року м. Київ № 320/5930/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови від 09.11.2022 про відкриття виконавчого провадження у ВП № НОМЕР_2 щодо виконання постанови Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 24.09.2021 у ВП № НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що стосовно позивача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яке здійснювалось у ВП № НОМЕР_3, у я кому виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак у відповідача відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, водночас відповідач відмовив позивачу у закінченні виконавчого провадження у зв`язку з чим порушив законні права і інтереси позивача.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на адміністративний позов не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 03.05.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Київ) відповідно до Постанови від 24.09.2021 ВП № НОМЕР_3 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 8090 від 21.09.2021, виданому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту - 434 549,14 грн; суму заборгованості за відсотками - 187 997,37 грн, загалом 622 546,51.

Водночас, відповідачем 24.09.2021 складено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 62 254,65 грн.

У зв`язку з поданням заяви про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, відповідачем винесено постанову від 22.10.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому постанова від 24.09.2021 про стягнення виконавчого збору виведена в окреме провадження.

09.11.2021 Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Київ) складено Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови № НОМЕР_3 від 24.09.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 62 254,65 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2022 у справі № 369/14476/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Позика» позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8090, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 21.09.2021, щодо стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА" заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 539-089/08Р від 11.09.2008, який укладений між Акціонерним комерційним товариством «Правекс-банк» та ОСОБА_1 .

Позивач, вважаючи, що наявні підстави для закінчення виконавчого провадження звернувся із відповідною заявою до відповідача, який листом від 02.03.2023 № 10954 повідомив позивача про відсутність таких підстав.

Вважаючи постанову 09.11.2022 про відкриття виконавчого провадження у ВП № НОМЕР_2 протиправною, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 1404 виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1404 виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частинами 1, 2 ст. 18 Закону № 1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені ст. 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404 визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Водночас, суд зазначає, що п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, законодавець передбачив чіткий алгоритм дій на випадок визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 40 Закону № 1404 передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа.

Так, згідно ст. 40 Закону № 1404 у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ч. 1 ст. 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З аналізу змісту ст. ст. 37, 39, 40 Закону № 1404 випливає, що за своєю правовою природою закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа є різними діями та, відповідно, мають різні правові наслідки.

Як встановлено судом, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2022 у справі № 369/14476/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Позика» позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8090, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 21.09.2021, щодо стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА" заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 539-089/08Р від 11.09.2008, який укладений між Акціонерним комерційним товариством «Правекс-банк» та ОСОБА_1 .

Тобто, оскільки виконавчий напис № 8090 визнано таким, що не підлягає виконанню, державний виконавець, відповідач отримавши лист від позивача, повинен був застосувати наслідки закінчення виконавчого провадження, передбачені ч. 1 ст. 40 Закону № 1404, зокрема, зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Чого, однак, зроблено не було.

Судом взято до уваги факт про те, що станом на момент прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу рішення про визнання виконавчого напису № 8090 таким, що не підлягає виконанню, ще не існувало.

Водночас, суд вказує, що з того моменту, коли державний виконавець дізнався про таке наявність такого рішення суду, він був зобов`язаний виконати вимоги ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та провести всі необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку, що постанова 09.11.2022 про відкриття виконавчого провадження у ВП № НОМЕР_2 щодо виконання постанови Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 24.09.2021 у ВП № НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору, як рішення суб`єкта владних повноважень, не відповідає вимогам та принципам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнята необґрунтовано та не на підставі норм Закону № 1404.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними належними та достатніми доказами та вбачає правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, які наявні в матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 14.03.2023.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 09.11.2022 про відкриття виконавчого провадження у ВП № НОМЕР_2 щодо виконання постанови Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 24.09.2021 у ВП № НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) () сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.