Справа № 580/3308/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року справа № 580/3308/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійною фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійною фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійною фонду України у Київській області (далі відповідач-1) та Головного управління Пенсійною фонду України в Черкаській області (далі відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійною фонду України у Київській області від 20.04.2023 № 09 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу період роботи з 27.02.1995 по 14.06.2016 та з 28.12.2016 по 31.05.2018 на ВП "Черкаська ТЕЦ" ПРАТ "Черкаське хімволокно" до її пільгового стажу за Списком №2 та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 20.04.2023 підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з наявністю відповідного стажу та досягненням відповідного віку, проте відповідач-1 протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Ухвалою від 08.05.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

17.05.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Вказує, що за результатами розгляду наданих позивачем документів встановлено, що її страховий стаж становить 35 років 03 місяці 03 днів, пільговий стаж за Списком № 2 складає 11 років 03 місяці 17 днів. На час звернення за призначенням пенсії 13.04.2023 позивач досягла повних 51 років та не досягла пенсійного віку, встановленого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 (55 роки).

30.05.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач-1 просив в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. При цьому, на момент звернення Позивачу виповнилося повних 51 рік, страховий стаж особи становить 35 років 03 місяці 03 дні, пільговий стаж за Списком №2 становить 11 років 03 місяців 17 днів. Згідно розгляду документів, доданих до заяви, до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Право на пенсійну виплату набуде 04.07.2026. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Спірним рішенням позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, як такій, що не набула права на пенсійну виплату, оскільки не досягла пенсійного віку.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

13.04.2023 позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням від 20.04.2023 № 09 відповідач-1 відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

Таке рішення позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулася до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XIІ) право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XIІ у редакції чинній до прийняття Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015, п. б ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XIІ викладено у такій редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року..

Пункт 2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції до 11 жовтня 2017 передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

З урахуванням наведеного і після набуття чинності нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувались пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Вказане правове регулювання існувало до набрання чинності нормами Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, яким текст Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частини першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Разом з цим, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій у новій редакції був викладений також пункт 2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, де зазначається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначені норми закону почали застосовуватись з 01 жовтня 2017 року, з огляду на що, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.

Однак, у подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону України Про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року.

Так, пунктом 3 рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Таким чином, з 23 січня 2020 року в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за списком № 2, а саме: пункт б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій

При цьому, правила зазначених законів містять розбіжність щодо вікового цензу виходу на пільгову пенсію за Списком № 2 жінок, а саме: 50 років Закон України Про пенсійне забезпечення та 55 років Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій.

Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу ст. 69 Закону України Про Конституційний Суд України суд враховує висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні № 1-р/2020 від 23.01.2020.

У пункті 3.2. Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України наголошує на принципі правової визначеності, як одному із елементів верховенства права, згідно із яким обмеження основних прав людини та громадянина допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми.

У пункті 4.4. зазначеного Рішення Конституційний Суд України визначив, що у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у статті 13 Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13 зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Застосування відповідачем-2 до спірних правовідносин норми статті 114 Закону № 1058-IV не відповідає принципу верховенства права, а також суперечать нормам ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України.

Суд зазначає, що норми статті 114 Закону № 1058-IV абсолютно ідентичні нормам статті 13 Закону № 1788-XII, зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII, які були визнанні неконституційними вищевказаним Рішенням Конституційного Суду України, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

З огляду на наведену ідентичність цих норм, очевидною є невідповідність положень статті 114 Закону № 1058-IV принципу верховенства права, для осіб які працювали із шкідливими умовами праці до підвищення пенсійного віку Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та статтею 114 Закону № 1058-IV.

Згідно із ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

В пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України Європейський суд з справ людини вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. З посиланням на закріплений в законодавстві України принцип i dubio pro tributario, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 у подібних правовідносинах зазначила, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Суд врахував, що підставою відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії вказано, зокрема, недосягнення позивачем необхідного віку.

Оцінюючи вказані підстави відмови суд встановив, що за наслідками розгляду документів позивача відповідач-1 встановив, що її страховий стаж становить 35 років 03 місяці 03 дні. Вік позивача станом на час звернення за пенсією 51 рік. Таким чином, на переконання суду, позивач досягла необхідного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд також встановив, що у спірному рішенні пенсійний орган, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, зазначив, що пільговий стаж за списком № 2 становить 11 років 03 місяці 17 днів. Також у рішенні зазначено, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди. Тобто, відповідач-1 встановив пільговий стаж позивача по Списку № 2 у більшому обсязі за необхідний (10 років).

Разом з тим, позивач вважає, що пенсійний орган протиправно не зарахував позивачу період її роботи з 27.02.1995 по 14.06.2016 та з 28.12.2016 по 31.05.2018 на ВП "Черкаська ТЕЦ" ПРАТ "Черкаське хімволокно" до її пільгового стажу за Списком №2.

Враховуючи, що відповідач-1 у спірному рішенні зазначив про те, що, зокрема, до пільгового стажу зараховані всі періоди, та встановив, що пільговий стаж позивача за списком № 2 становить 11 років 03 місяці 17 днів, натомість позивач вважає, що її пільговий стаж становить 22 роки 08 місяців 22 дні, тому суд з цього приводу зазначає таке.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач, зокрема, у спірні періоди:

- з 27.02.1995 прийнята на роботу у Виробниче енергетичне об`єднання «Київенерго» Черкаська теплоелектроцентраль в об`єднаний ремонтний цех ізолювальником 3-го розряду;

- з 01.09.2001 переведена ізолювальником з термоізоляції 4 р об`єднаного ремонтного цеху;

- з 01.03.2002 звільнена по переводу згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України на Дочірнє підприємство «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно»;

- з 01.03.2002 прийнята у Дочірнє підприємство «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно» по переводу ізолювальником з термоізоляції 4-го розряду об`єднаного ремонтного цеху;

- з 31.12.2004 звільнена згідно із п. 5 ст. 36 КЗпП України в зв`язку з переведенням на відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно»;

- з 01.01.2005 прийнята у відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно» по переводу в об`єднаний ремонтний цех ТЕЦ ізолювальником з термоізоляції 5-го розряду;

- з 01.11.2015 переведена в кошло-турбінний цех ізолювальником з термоізоляції 5-го розряду;

- 14.06.2016 звільнена згідно із п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу на ТОВ «Екоенергобудмонтаж»;

- 28.12.2016 прийнята по переводу з ТОВ «Екоенергобудмонтаж» ізолювальником з термоізоляції 5-го розряду кошло-турбінного цеху;

- 31.05.2018 звільнена згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до ТОВ «Гаур Плюс».

Суд зазначає, що у вказані періоди роботи позивача були чинними:

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 № 162;

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 16.01.2003 № 36;

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 24.06.2016 № 461.

Відповідно до підпункту а пункту 4 «Термічна обробка» розділу XIV «Металообробка» Списку № 2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 визначено, що його дія поширюється на ізолювальників у термообробці.

Згідно з підпункту «а» пункту 4 «Термічне оброблення» розділу XIV «Оброблення металу» Списку № 2 постанови КМУ від 16.01.2003 № 36 визначено, що його дія поширюється на ізолювальників у термообробленні.

Відповідно до п. 4 «Термічне оброблення» розділу XIV «Оброблення металу» Списку № 2 постанови КМУ від 24.06.2016 № 461 визначено, що його дія поширюється на ізолювальників у термообробленні.

Також суд врахував, що відповідно до довідки про підтвердження стажу роботи для призначення пільгової пенсії за рахунок коштів підприємства та організацій за результатами атестації робочих місць за умовами праці від 06.03.2023 № 11 ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Черкаській ТЕЦ і за період з 27.02.1995 по 14.06.2016 та з 28.12.2016 по 31.05.2018 працювала за професією (посадою) ізолювальник з термоізоляції, 3-5 розряду об`єднаного ремонтного та котло-турбінного цехів, яка відповідно до наказу від 08.12.1999 № 334, вперше атестована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці». За період з 27.02.1995 по 14.06.2016 (21 рік 03 місяці 18 днів) та з 28.12.2016 по 31.05.2018 (01 рік 05 місяців 04 дні), тобто 22 роки 08 місяців 22 дні, має право на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, що передбачено ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список № 2).

Відповідно до висновку Державної експертизи умов праці області від 29.09.2003 № 234 якість проведення робіт по атестації робочих місць за умовами праці у підприємстві Черкаська ТЕЦ (ОРЦ) відповідає вимогам постанови КМ України від 01.08.92р. № 442 Про порядок проведення атестації робочих місць із шкідливими умовами праці і «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених спільною постановою Мінпраці і МОЗ України № 41 від 01.09.92.

Згідно із висновком Державної експертизи умов праці від 15.06.2006 № 91 якість атестації робочих місць за умовами праці в основному відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 і «Методичним рекомендаціям для проведення атестації робочих місць за умовами праці» затверджених спільною постановою Мінпраці і МОЗ України № 41 від 01.09.92, зокрема, за професією ізолювальник з термоізоляції на дільниці теплової ізоляції.

Відповідно до висновку Управління соціально-трудових відносин, організаційно-правового та кадрового забезпечення від 02.12.2013 № 248 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2, зокрема, за професією ізолювальник з термоізоляції.

Право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2 за професією ізолювальник з термоізоляції також підтверджено витягами із наказів Черкаської ТЕЦ та ВАТ «Черкаське хімволокно» від 08.12.1999 № 334, від 26.11.2003 № 466А, від 26.11.2008 № 775, від 25.11.2013 № 656, від 29.10.2015 № 529.

Щодо посилання відповідача-2 у відзиві на те, що до пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зарахований період з 10.02.2000 по 09.08.2000 (відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років), суд вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо перебування позивача у відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку у період з 10.02.2000 по 09.08.2000 згідно із довідкою про підтвердження стажу роботи для призначення пільгової пенсії за рахунок коштів підприємства та організацій за результатами атестації робочих місць за умовами праці від 06.03.2023 № 11 слід зазначити, що відповідно до листа Пенсійного фонду України Щодо зарахування до стажу роботи періоду догляду за дитиною від 25.06.2008 № 10842/02-10 згідно з частиною 16 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Тобто до спеціального й пільгового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3- і 6-річного віку (у разі оформлення відповідної відпустки). При цьому страховий стаж для визначення розміру пенсії обчислюється у вищезазначеному порядку.

Крім того, відповідно до пункту 8 статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які відповідно до законів отримують, зокрема, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, які передбачені законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Положеннями пункту "ж" частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачається, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку зараховується до стажу роботи.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя і шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.

Згідно з частиною 2 статті 181 КЗпП України визначено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя і шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Частиною 6 статті 179 КЗпП України установлено, що у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV передбачається, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за тими даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відтак, час догляду за дитиною у період до 01.01.2004 (дата набрання чинності Законом № 1058-IV) зараховується до страхового стажу непрацюючій матері (до досягнення нею 3-річного віку) чи працюючій особі, якій у встановленому законом порядку була надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3 та 6-ти річного віку.

Отже, до спеціального (пільгового) стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3 і 6-ти річного віку (у разі оформлення відповідної відпустки).

Відповідно до зазначеної вище довідки від 06.03.2023 № 11 позивач перебувала у відпустках по догляду за дитиною до 3-х років із 06.04.1997 по 09.02.2000 (наказ № 278) та по догляду за дитиною до 6-ти років із 10.02.2000 по 09.08.2000 (наказ № 78).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у зазначені вищі періоди з 06.04.1997 по 09.02.2000 та з 10.02.2000 по 09.08.2000 позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 та/або 6-ти річного віку.

Водночас, як вже було зазначено, положеннями Закону № 1058-IV, а також частиною 6 статті 179 і частиною 2 статті 181 КЗпП України визначено право особи на зарахування до її загального стажу роботи та до стажу роботи за спеціальністю (пільгового стажу) періодів перебування у відпустці по догляду за дитиною як до 3-річного, так і до 6-річного віку.

Наведеним спростовуються викладені у відзиві на позов доводи відповідача-2 в частині неможливості зарахування до пільгового стажу позивача періодів її перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що період перебування позивача у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 10.02.2000 по 09.08.2000 безпідставно не був зарахований до пільгового стажу позивача.

Щодо посилання відповідача-2 у відзиві на те, що відповідно до розрахунку стажу до пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зараховано період, зокрема, з 16.05.2016 по 31.05.2016 (відпустка без збереження заробітної плати), суд зазначає наступне.

За приписами ст. 84 КЗпП України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує із ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Згідно із листом Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пенсійний орган безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача період перебування останньої у відпустці без збереження заробітної плати з 16.05.2016 по 30.05.2016.

При цьому, суд врахував, що в трудовій книжці позивача є посилання на відповідні накази, як на підстави внесення записів, завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає в суду сумнівів у їх достовірності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019 в справі № 195/443/17 та від 22.05.2018 в справі № 683/977/17, право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується, зокрема відомостями трудової книжки.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують вищевказані періоди роботи позивача на роботах, що дає право на пенсію на пільгових умовах за списком № 2, у зв`язку із чим вказані періоди роботи позивача підлягають зарахуванню її до пільгового стажу.

Відповідно до довідки про підтвердження стажу роботи для призначення пільгової пенсії за рахунок коштів підприємства та організацій за результатами атестації робочих місць за умовами праці від 06.03.2023 № 11 ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Черкаській ТЕЦ і за період з 27.02.1995 по 14.06.2016 та з 28.12.2016 по 31.05.2018 працювала за професією (посадою) ізолювальник з термоізоляції, 3-5 розряду об`єднаного ремонтного та котло-турбінного цехів, яка відповідно до наказу від 08.12.1999 № 334, вперше атестована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці». За період з 27.02.1995 по 14.06.2016 (21 рік 03 місяці 18 днів) та з 28.12.2016 по 31.05.2018 (01 рік 05 місяців 04 дні), тобто 22 роки 08 місяців 22 дні, має право на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, що передбачено ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список № 2).

Таким чином, робота позивача у спірні періоди на зазначених посадах відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах за списком № 2.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу її роботи за Списком № 2, оскільки він підтверджений належними та допустимими доказами, тому вказані періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до її пільгового стажу. Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача пільгового стажу по Списку № 2 у більшому обсязі за необхідний (10 років).

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протиправно відмовило позивачу в призначенні пенсії на віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Тому, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів спірного рішення від 20.04.2023 № 09 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим його належить визнати протиправним та скасувати.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача-1 призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 20.04.2023 підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає наступне.

Позивач досягла 50-річного віку 03.07.2021, наявні докази у матеріалах справи вказують на те, що із заявою про призначення пенсії за віком позивач звернулася до пенсійного органу 13.04.2023, тобто поза межами тримісячного строку із дня досягнення нею 50 років, у зв`язку із чим, відповідно до приписів ст. 83 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення із дня звернення за пенсією 13.04.2023.

Отже, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 20.04.2023 підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" слід відмовити.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 02.05.2023 № в сумі 1073,60 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який безпосередньо порушив заявлене право позивача, пропорційно задоволеній частині позову половина суми, тобто 536,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійною фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) від 20.04.2023 № 09 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до її пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 27.02.1995 по 14.06.2016 та з 28.12.2016 по 31.05.2018 на ВП "Черкаська ТЕЦ" ПРАТ "Черкаське хімволокно" та прийняти рішення про призначення з 13.04.2023 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ