Справа № 120/2291/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 серпня 2023 р. Справа № 120/2291/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про: визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн від 28.02.2023 за №352260 з підстав того, що останній протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта правопорушення.

Позивач вказує, що складаючи Акт №351677 від 08.02.23 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, перевіряючі зробили передчасні висновки щодо приналежності транспортного засобу, який перевірявся, а саме: ЧАЗ д.н.з. НОМЕР_1 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Так, титульним власником транспортного засобу ЧАЗ д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 0541, є ОСОБА_2 . Відповідно до особливих відміток ОСОБА_1 , ТОВ «ВІН-АВТО», ОСОБА_3 виступають співвласниками.

Разом з тим, позивач вважає, що ФОП ОСОБА_1 не є належним суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, так як водій транспортного засобу ЧАЗ, НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не перебуває в трудових із ФОП ОСОБА_1 . Натомість, він перебуває у трудових відносинах із ПМП «Автотранспортний перевізник», що підтверджується Довідкою від 08 березня 2023 року.

Також позивач вказує, що вона не здійснює обслуговування приміського автобусного маршруту «Вінниця-Медвеже Вушко», а висновки осіб, які складали акти, є передчасними та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Крім того, у позові зазначено, що згідно із Паспортом приміського автобусного маршруту загального користування, що працює у звичайному режимі руху «Вінниця-Некрасове (ч/з Медвеже Вушко)» від 17.06.2009 року, затвердженого Вінницькою районною державною адміністрацією 18.06.2009 року, погодженого місцевим органом ВДАІ УМВС України 17.06.2009 року, обслуговування вказаного маршруту здійснює ПМП «Автотранспортний перевізник», і саме із вказаним суб`єктом перебуває у трудових відносинах водій транспортного засобу ЧАЗ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Також позивач звертає увагу, що ПМП «Автотранспортний перевізник» має наявну діючу ліцензію на провадження діяльності із надання послуг перевезення пасажирів.

Відтак, оскільки відсутні докази того, що Позивач є автомобільним перевізником на автобусному маршруті «Вінниця-Медвеже Вушко» в розумінні Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ, тому позивач вважає, що вона у спірних правовідносинах не має статусу перевізника, а посадові особи відповідача діяли без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваного рішення.

З метою скасування вказаної постанови, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, одночасно у якій вказала на судові витрати у розмірі 11073,60грн, з яких 1073,60 грн. судовий збір, 10000 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 13.03.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до положень ст. 262 КАС України. Даною ухвалою також встановлено строки для подання заяв по суті.

31.03.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов із запереченнями щодо позовних вимог. По суті позовних вимог відповідач зазначає, що за результатами рейдової перевірки було встановлено відсутність необхідних документів, зокрема, схеми маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт".

Щодо встановлення особи автомобільного перевізника, то відповідач вказує, що згідно із системою Шлях даний транспортний засіб використовується та належить фізичній особі-підприємцю, а саме ОСОБА_1 .

Відповідач звертає увагу, що ОСОБА_1 є не тільки співвласником даного ТЗ, але згідно Витягу є ЄДР займається пасажирськими перевезеннями. При цьому, використання водієм для перевезення пасажирів транспортного засобу без належного оформлення трудових відносин не спростовує твердження того, що ФОП ОСОБА_1 здійснюються перевезення.

Також відповідач заперечує розмір судових витрат, як такий, що є неспівмірним із складністю справи.

Враховуючи, що інших заяв по суті та документів не надходило, суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, встановив наступне.

08.02.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті, на підставі направлення на рейдову перевірку від 03.02.2023 №002376, проведено перевірку транспортного засобу (ТЗ) ЧАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №351677 від 08.02.2023 (а.с. 7).

Проведеною перевіркою встановлено, що ТЗ належить ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 .

Під час перевірки виявлено порушення ст. ст. 34, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", перевезення пасажирів по маршруту «Вінниця Медвеже Вушко» без оформлення документів, передбачених законодавством. Зокрема, перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду.

Листом від 14.02.2023 за вих №9214/21/24-23 позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

28.02.2023 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352260, якою постановлено стягнути з позивача штраф у сумі 17 00 грн, за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 цього Закону.

Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-III), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 39 Закону від 05.04.2001 №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Відповідно до ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом спірних правовідносин є правомірність застосування до позивача санкцій за порушення положень чинного законодавства, зокрема у вигляду адміністративного господарського штрафу.

Відповідно до матеріалів справи 08.02.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті, проведено перевірку транспортного засобу (ТЗ) ЧАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №351677 від 08.02.2023 (а.с. 7).

Під час перевірки виявлено порушення ст. ст. 34, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", перевезення пасажирів по маршруту «Вінниця Медвеже Вушко» без оформлення документів, передбачених законодавством. Зокрема, перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду.

З аналізу вищевказаних положень слідує, що стаття 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" вказує на відсутності необхідних документів саме на момент перевірки.

28.02.2023 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352260, якою постановлено стягнути з позивача штраф у сумі 17 00 грн, за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 цього Закону.

Суд відхиляє надані позивачем до матеріалів справи докази, а саме схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, оскільки такі на момент перевірки були відсутніми.

Твердження позивача, що водій з актом перевірки не погодився, про що зроблено відповідний запис, не змінює того, що в момент перевірки дані документи були відсутніми, в протилежному випадку, водій би вказав на наявність таких.

Крім того, позивачем не спростовується доводи відповідача, що її представник прибув 28.02.2023 на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та жодних документів не надав, оскільки в паспорті приміського автобусного маршруту, схемі приміського маршруту, розкладі руху вказано перевізника ПМП "Автотранспортний перевізник", директором якого є ОСОБА_5 , який є одночасно співвласником ТЗ ЧАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

З приводу аргументів позивача, що ФОП ОСОБА_6 не є належним суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, то суд зазначає таке.

Так, як зазначено в абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення пасажирів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Проведеною перевіркою встановлено, що ТЗ належить ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що відображено у Акті перевірки.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ на титульній сторінці власником зазначено ОСОБА_2 . Відповідно до особливих відміток ТЗ ОСОБА_1 , ТОВ «ВІН-АВТО», ОСОБА_5 виступають співвласниками. Датою реєстрації як зазначено у свідоцтві є дата 08.02.2022.

При цьому, співвласником ТЗ є ОСОБА_5 , який є одночасно директором ПМП «Автотранспортний перевізник, що підтверджується Паспортом приміського автобусного маршруту (а.с. 11).

Згідно з пунктом 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року № 379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.201 1 року за № 123/18861 (далі - Інструкція № 379), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до__ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ___ N __".

Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону 2344-ІІІ визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами статті 39 Закону 2344-ІІІ є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Правовий висновок щодо оформлення тимчасового реєстраційного талону зробив Верховний Суд у справі № 804/8740/16, вказавши, що попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».

Більш того, в ході перевірки транспортного засобу, водієм ТЗ ОСОБА_4 не було надано жодного доказу того, що транспортний засіб, було передано у користування іншому перевізнику. Такий доказ не було надано і під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Натомість перевіряючими в ході перевірки згідно із системою «Шлях» встановлено, що даний транспортний засіб використовується та належить фізичній особі-підприємцю, а саме ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за видом класифікації підприємницької діяльності вказано - 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний).

З приводу того, що позивач наполягає, що автомобільним перевізником є ПМП «Автотранспортний Перевізник», то оскільки суду не надано доказів передачі транспортного засобу даному підприємству, то в силу Закону № 2344-III, за визначенням автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Аналізуючи вищевикладене та враховуючи, що водієм транспортного засобу в ході перевірки не надано посадовим особам Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті документів, які містили відомості про перевізника та свідчили про передачу транспортного засобу ПМП "Автотранспортний перевізник", в даному випадку, саме позивач як власник транспортного засобу має нести відповідальність за встановлені порушення.

Суд вважає за необхідне зазначити, якщо позивач, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, вважає, що порушення мало місце перевізником, відмінним від нього, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 15 березня 2021 року по справі №120/4965/20-а.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи, що у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено, підстави для присудження в користь позивача понесених при розгляді справи судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 39816845, вул. Василя Порика, 29, м. Вінниця, 21021)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна