Справа № 520/15044/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 серпня 2023 року справа № 520/15044/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головне управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29,м. Харків,61052, ) про поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила суд (з урахуванням уточненої позовної заяви):

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУНП в Харківській області № 217 о/с від 22.04.2022 року щодо звільнення ОСОБА_1 за п.6 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (підстави: порушення присяги Українському народові, Наказ ГУНП в Харківській області від 21.04.2022 року № 247 та Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року);

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУНП в Харківській області № 247 від 21.04.2022 року про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області з 22.04.2022р.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.03.2022р. по день винесення судового рішення з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

В обгрунтування заявленого позову зазначила, що вважає своє звільнення з Національної поліції незаконним та необгрунтованим, з огляду на що незаконними є накази про застосування до неї дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. позовну заяву залишено без руху, повідомлено позивача про необхідність усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.

За наслідками розгляду заяви про поновлення строку звернення до суду, наданої представником позивачки, суд ухвалою від 28.06.2023р. відкрив спрощене провадження у справі без виклику сторін, поновивши позивачці строк звернення до суду, пропущений з поважних причин.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, згідно якого він позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити.

В обгрунтування своїх доводів зазначив, що позивачка, будучи обізнаною про обов`язок не лишати територію Харківської області через уведення в Україні воєнного стану з 24.02.2022р., виїхала закордон, за межі України. Зокрема, при проведенні службового розслідування позивачка телефоном повідомила, що виїхала за межі Харківської області та 07.03.2022 перетнула державний кордон з Україною, при цьому нікого з керівництва ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області про вказане не повідомляла. З урахуванням наведеного відповідачем було зроблено висновки про наявність підтвердженого дисциплінарного проступку з боку ОСОБА_1 , що є достатнім для застосування до неї найсуворішого виду дисциплінарного стягнення.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Встановлені судом обставини справи:

Позивачка ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин обіймала посаду начальника сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області.

16.04.2022р. заступником начальника Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області Є. Галушко було складено рапорт, відповідно до якого він повідомив, що з 25.02.2022р. підполковник поліції ОСОБА_1 у зв`язку із складною та небезпечною ситуацією у м. Харкові до виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану не залучалась, табельну вогнепальну зброю не отримувала, постійно у месенджері WhatsApp зв`язувалась з керівництвом відділу кримінальної поліції та повідомляла що знаходиться у м. Харкові; з вимогами не покидати Харківську область ознайомлена. 16.04.2022р. ОСОБА_1 вийшла на зв`язок у месенджері Whats App та повідомила, що перетнула кордон України, дату перетину кордону не повідомила.

Аналогічний рапорт за підлеглістю було також складено 16.04.2022р. начальником Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, полковником поліції ОСОБА_2 .

На підставі вказаного рапорту наказом начальника ГУ НП в Харківській області від 18.04.2022р. № 543 «Про призначення та проведення службового розслідування» було призначено службове розслідування за фактом того, що ОСОБА_1 повідомила у месенджері Whats APP, що перетнула державний кордон України, та створено дисциплінарну комісію.

Як вбачається з доказів, наданих відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, в ході службового розслідування 18.04.2022р. було відібрано пояснення від заступника начальника Харківського РУП № 1 - начальника кримінальної поліції ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , начальника сектору кадрового забезпечення Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , начальника РСС Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , начальника Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, полковника поліції ОСОБА_6 .

Зі змісту вказаних пояснень встановлено, що ОСОБА_3 зазначив відомості, раніше викладені в його рапорті, зокрема, що позивачка вийшла на зв`язок та повідомила про те, що перебуває за межами України. Інші особи, які їх надали пояснення, посилались на те, що їм стало відомо про виїзд позивачки закордон з рапорту ОСОБА_7 ; позивачка має доступ до державної таємниці, не повідомляла про намір виїхати закордон, не підписувала відповідних документів з цього приводу, не проходила інструктаж у зв`язку із виїздом закордон як працівник, який має доступ до державної таємниці.

Крім того, як вбачається з поданих відповідачем доказів, головою дисциплінарної комісії старшим інспектором ВСР УГІ ГУНП в Харківській області Введенським К.К. було складено рапорт (а.с. 98) без дати, згідно якого вказано, що в ході проведення службового розслідування він здійснив телефонний дзвінок за допомогою месенджера Whats APP та мав бесіду з позивачкою (дата, коли це відбулося в рапорті не вказано), в ході якої вона пояснила, що 07.03.2022р. перетнула державний кордон України без відповідного погодження. Крім того, як зазначено в рапорті, ОСОБА_1 перебуває за кордоном, де саме невідомо.

Також судом встановлено, що вже після початку службового розслідування, 21.04.2022р. було складено два акти про відсутність на службі та не виконання своїх службових обов`язків підполковником поліції ОСОБА_1 (а.с. 100-101), за змістом яких вказано, що позивачка з 07.03.2022р. відсутня на службі без поважних причин та відповідно до своїх посадових (функціональних) обов`язків не приступила і не виконувала. Станом на 21.04.2022р. продовжила не виходити на службу до Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області та до виконання своїх посадових (функціональних) обов`язків не приступила.

21.04.2022р. було складено та затверджено Висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у рапорті начальника Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області полковника поліції Плотнікова Д.В. (а.с. 82-87), згідно якого дисциплінарна комісія, посилаючись на пояснення, які наведені вище, зазначила про встановлення з боку позивачки самовільного залишення 07.03.2022р. території Харківської області та у подальшому виїзді за межі України, не отримавши відповідного дозволу на це від керівництва Харківського РУП № 1 та ГУНП в Харківській області, у період з 07.03.2022р. по 21.04.2022р. безпідставно була відсутня на службі без поважних причин, а також не взяла участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення по всій території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, окрім цього вчинила дисциплінарний проступок, що виразився у порушенні : п. 1, 2 , 8, ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у частині невиконання зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, ознайомившись і знаючи закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки їх не виконали, не дотриманні правил внутрішнього розпорядку; п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, не професійного забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013р. № 939 у частині того, що працівник, який має допуск до державної таємниці виїхала за межі України, не повідомивши особу, яка надала їй доступ до державної таємниці, п. 1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016р. № 818 у частині недотримання внутрішнього розпорядку для поліцейських ГУНП в Харківській області.

Так, за висновком службового розслідування комісія ухвалила за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1,2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013р. № 939 , п. 1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016р. № 818 застосувати до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

За наслідком розгляду вказаного Висновку начальником ГУНП в Харківській області 21.04.2023р. видано Наказ № 247, згідно якого до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення :

п.,п.1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», згідно яких поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якого поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості;

ч. 2. ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

п.,п. 1, 2, 8 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, згідно яких службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

В порядку реалізації накладеного дисциплінарного стягнення 22.04.2022р. начальником ГУНП в Харківській області видано Наказ № 217 о/с, згідно якого позивачку звільнено зі служби в Національній поліції з 22.04.2022р., без виплати грошового забезпечення з 07.03.2022р.

Доводи сторін:

Обгрунтовуючи свої позовні вимог в даній справі, позивачка вказувала на те, що вона мала ускладнення здоров`я, звернулася до лікаря з приводу видалення зубу, що супроводжувалося ускладненим періоститом та перебувала на стаціонарному лікуванні з 28.02.2022р. по 02.03.2022р. включно: три дні денного стаціонару. В подальшому позивачка виїхала за межі України на лікування та мала бажання повернутися після закінчення лікування, про наявність дисциплінарної справи стосовно неї не знала, повідомила керівництво про своє самопочуття та евакуацію з м. Харкова, оскаржувані накази отримала згодом на месенджер «Viber» в поганій якості та не у повному обсязі. Щодо накладеного дисциплінарного стягнення зазначила, що воно не є пропорційним до вчиненого, при проведенні службового розслідування, про яке позивачку не було повідомлено, від неї також не було запитано пояснення, в зв`язку з чим вона була позбавлена можливості викласти свої доводи та міркування стосовно предмету службового розслідування, поважних причин відсутності на службі, а також надати відповідні докази.

Обгрунтовуючи доводи заперечень проти позову, відповідач вказав, що позивачку було повідомлено належним чином про проведення щодо неї службового розслідування та посилався при цьому на Акт відмови від надання пояснення, датований 18.04.2022р. (а.с. 93), який, у свою чергу, містив інформацію про те, що ОСОБА_1 у присутності відповідальних працівників ГУНП в Харківській області було запропоновано дати письмове пояснення в рамках службового розслідування за відомостями, викладеними в рапорті начальника Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області полковника ОСОБА_6 , однак ОСОБА_1 відмовилася, повідомивши, що виїхала закордон.

Крім того, відповідач зазначав, що факти відсутності на службі та невиконання службових обов`язків підполковником поліції ОСОБА_1 у період з 07.03.2022р. по 21.04.2022р. було зафіксовано актом, складеним 21.04.2022р., а за Висновком службового розслідування підтверджено виїзд позивачки закордон без дозволу керівництва та проходження інструктажу як особи, яка має доступ до державної таємниці, порушення правил внутрішнього розпорядку, недотримання законодавства України та Присяги поліцейського. При винесенні дисциплінарного стягнення було враховано тяжкість скоєного та службову характеристику.

Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію").

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 р. № 2337-VIII (в подальшому Дисциплінарний статут), встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст.13 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Частиною 1 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно із ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина 6 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту, Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 р. затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (в подальшому Порядок № 893).

Розділом V Порядку № 893 встановлено порядок проведення службового розслідування дисциплінарною комісією.

Так, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до розділу VII Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Абзацом 2 пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. № 1179 (в подальшому Правила № 1179) встановлено, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно із пунктом 1 Розділу II Правил № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Згідно із ч. 9 ст. 15 Дисциплінарного статуту, уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт (ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Тобто, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Вирішуючи спір по суті, з урахуванням доводів сторін та зібраних у справі доказів, суд зауважує, що оцінці підлягає не лише порядок проведення службового розслідування, а також висновок службового розслідування та зібрані в ході цього службового розслідування докази для належного висновку про доведеність/недоведеність матеріалами службового розслідування наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку, що стало підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Правовий висновок про це сформовано Верховним Судом в постанові від 12.07.2023р. у справі № 200/3459/22.

Так, оцінюючи наведене, суд зауважує, що позивачка згідно доводів позовної заяви не заперечує, що залишила територію України; доводила, що попередила своє безпосереднє керівництво про виїзд з України, однак належних доказів цього не надала. Позивачка посилалася на уведення в Україні воєнного стану, активні бойові дії на території міста Харкова у період березня 2022 року, стан свого здоров`я і те, що потребувала лікування, на підтвердження чого надала довідку лікаря та відповідь на адвокатський запит від 31.05.2023р., за якими вбачається звернення до лікаря та перебування на стаціонарному лікуванні з 28.02.2022р. по 02.03.2022р.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що вказана довідка не є документом, що засвідчує напрацездатність поліцейського, однак вона свідчить про ускладнення здоров`я і ця обставина мала бути досліджена та взята до уваги при проведенні службового розслідування разом з обставинами численних ворожих обстрілів міста Харкова та Харківської області, як така, що може вплинути на кваліфікацію дисциплінарного проступку та визначення ступеню вини і, як наслідок, визначення виду покарання.

При цьому, систематичні ракетні обстріли міста Харкова є загальновідомим фактом, який не потребує доказування, про що наголосив Верховний Суд у постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22.

Що стосується стану здоров`я позивачки, то ця обставина мала бути з`ясована шляхом надання з її боку пояснень та підтверджуючих документів. Відповідач посилався на те, що позивачка відмовилася від надання пояснень, доказом чого, на його думку, слугує те, що головою дисциплінарної комісії старшим інспектором ВСР УГІ ГУНП в Харківській області Введенським К.К. було складено рапорт (а.с. 98) без дати, згідно якого вказано, що в ході проведення службового розслідування він здійснив телефонний дзвінок за допомогою месенджера Whats APP та мав бесіду з позивачкою. Згідно змісту вказаного рапорту слідує, що фактично автор рапорту вказує на бесіду щодо обставин справи, проте не на відмову від надання пояснень.

ОСОБА_1 факт її повідомлення про проведення службового розслідування, а також пропозицію до неї щодо надання пояснень заперечує.

Оцінюючи вказаний вище доказ відповідача, суд зазначає, що зазначений рапорт не містить дати його складання, а також коли саме ніби-то відбулася бесіда з позивачкою та, крім того, суперечить Акту відмови від надання пояснень від 18.04.2023р., за яким вказано, що ОСОБА_1 пояснення надавати відмовилася.

Оцінюючи зазначений Акт від 18.04.2023р., суд ураховує, що згідно до цитованих вище норм Дисциплінарного статуту Національної поліції (ч. 2 ст. 27 Дисциплінарного статуту), у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт (ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту).

За змістом вказаної норми акт має фіксувати обставину того, що поліцейському було надіслано повідомлення про виклик для надання пояснень на визначений канал зв`язку, а також обставину того, що він, будучи повідомлений про виклик, не прибув для надання пояснень.

Натомість, наданий до суду Акт від 18.04.2022р. містить посилання на те, що позивачці було запропоновано надати пояснення, на що вона відмовилася. При цьому, відомостей про те, яким способом зв`язку (електронна пошта, телефон, інтернет-месенджер, тощо) відбувся виклик для надання пояснень, а також сам факт такого виклику Акт не містить, як не містить і конкретного номеру телефона або іншого засобу зв`язку, за яким мало здійснюватись повідомлення позивачки. За буквальним змістом Акту можна дійти висновку, що пропонування надати пояснення відбулось за безпосередньої присутності позивачки та перелічених в Акті осіб, що очевидно суперечить обставинам справи.

Таким чином, наведені відповідачем докази є суперечливими та згідно них неможливо встановити належне повідомлення позивачки про проведення службового розслідування, а також забезпечення її права надавати пояснення, докази на обгрунтування своїх доводів та заперечень. Таким чином, в сукупності з іншими зібраними доказами суд погоджується з доводами позовної заяви про те, що позивачку не було повідомлено про проведення щодо неї службового розслідування, а також не було запропоновано належним чином надати пояснення стосовно дисциплінарного проступку.

Що стосується безпосередньо проведення службового розслідування, яке, згідно наведених вище норм, полягає у збиранні, перевірці та оцінці матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, судом в даній справі встановлено, що його було проведено суто формально.

Зокрема, Дисциплінарна комісія, встановлюючи обставини та наслідки проступку, обмежилася поясненнями посадових осіб ГУ НП в Харківській області, які, в свою чергу, посилалися на те, що про наявність можливого дисциплінарного проступку та його обставини їм стало відомо з рапорту заступника начальника Харківського РУП №1 начальника кримінальної поліції ГУ НП в Харківській області. Відтак, вказані пояснення надані особами, які безпосередньо не мали відомостей, які необхідні для повного та всебічного встановлення обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Крім того, посадовими особами ГУ НП в Харківській області було складено два акти про відсутність позивачки на службі та не виконання своїх службових обов`язків від 21.04.2022р., згідно яких зазначено про відсутність її на службі з 07.03.2022р.

Оцінюючи вказані акти, суд зазначає, що той з них, який складено та підписано членами Дисциплінарної комісії , створеної на підставі наказу начальника ГУНП в Харківській області від 18.04.2022р. № 543, складено з перевищенням повноважень членів комісії. При цьому, слід зазначити, що за цитованими вище нормами Дисциплінарного статуту Національної поліції, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок. В даному випадку члени комісії, замість збирання та оцінки доказів, фактично самостійно створили доказ дисциплінарного проступку у вигляді акту про відсутність на службі, хоча безпосередніми керівниками позивачки по службі не були та мали робити висновок про відсутність на службі шляхом дослідження належних та допустимих доказів.

Стосовно Акту про відсутність позивачки на службі та не виконання своїх службових обов`язків від 21.04.2022р., складеного посадовими особами Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, то його складено в останній день проведення службового розслідування, що ставить під сумнів його доказове значення, враховуючи, що Висновок службового розслідування від 21.04.2022р. не містить посилання на вказаний Акт, посилаючись лише на пояснення опитаних співробітників ГУ НП в Харківській області (а.с.82-87).

Що стосується встановлення наслідків вчиненого позивачкою дисциплінарного проступку, згідно висновків службового розслідування та доводів відповідача, наданих суду, останній вказував на порушення Присяги, зазначаючи про самовільне залишення служби, неучасть у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, порушення правил щодо осіб, які мають доступ до державної таємниці, недотримання правил внутрішнього розпорядку.

Надаючи оцінку цим доводам, суд вказує, що згідно відзиву на позовну заяву, наданого до суду, відповідач стверджував, що з 25.02.2022 підполковник поліції ОСОБА_1 у зв`язку із складною та небезпечною ситуацією у м. Харкові до виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану не залучалась, табельну вогнепальну зброю не отримувала, постійно у месенджері WhatsApp зв`язувалась з керівництвом відділу кримінальної поліції та повідомляла що знаходиться у м. Харкові, з вимогами не покидати Харківську область, ознайомлена. Як слідує з цих пояснень, через постійні ворожі обстріли м. Харкова позивачка була звільнена від обов`язку прибувати до місця служби та безпосередньо виконувати службові обов`язки, не залучалася до участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, а отже висновки про порушення з її боку в цій частині не можна вважати обгрунтованими. Так само, висновками службового розслідування не було встановлено які наслідки потягло непроходження позивачкою відповідного інструктажу як особи, яка має доступ до державної таємниці та має намір виїхати за межі України.

Що стосується врахування попередньої служби позивачки в поліції, відповідачем до суду було надано копію Службової характеристики (а.с. 99), яка є негативною. Відомостей про попереднє притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності характеристика не містить.

Дослідивши вказаний доказ, суд вказує, що характеристика не має дати її складання, а також відомостей про ознайомлення з нею ОСОБА_1 .

З огляду на вказане суд критично ставиться до відомостей, які викладено в цій характеристиці та які є тенденційними і очевидно підлаштовувалися під обрання до позивачки відповідної міри дисциплінарного впливу.

Верховний Суд в постанові від 20.07.2023р. у справі № 620/4675/22 наголосив, що аналіз наведених вимог Дисциплінарного Статуту свідчить, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення є порушення поліцейським службової дисципліни, невиконання або неналежне виконання обов`язків поліцейського, порушення обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного Статуту, та до них, зокрема відносяться: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Верховний Суд зазначив, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Водночас реалізація таких повноважень здійснюється суб`єктом накладення дисциплінарного стягнення з певними обмеженнями.

Так, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, суб`єкт його накладення повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Водночас адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення та чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 620/4545/22.

З урахуванням викладених висновків в цій справі необхідно зазначити, що для вирішення питання про правомірність застосування до позивачки дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, що є крайнім є заходом дисциплінарного впливу, необхідним є з`ясування його співмірності характеру, обставинам та наслідкам вчиненого проступку.

Суд вважає, що наведені вище міркування, які базуються на вичерпних та належних доказах, поданих сторонами до суду, свідчать про те, що службовим розслідуванням, яке було проведено із значними недоліками, не встановлено підстав для застосування до позивачки крайнього заходу дисциплінарного впливу. Відтак, висновки оскаржуваного наказу про застосування дисциплінарного стягнення від 21.04.2022р. № 247 про те, що за своєю тяжкістю дисциплінарний проступок є таким, що не сумісний з подальшим проходженням служби є передчасним та необгрунтованим.

Суд зазначає, що межі судового контролю при розгляді справ стосовно незаконності рішень суб`єктів владних повноважень визначено ст. 2 КАС України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, перевіривши згідно наведеної норми оскаржувані накази про застосування до позивачки дисциплінарних стягнень, суд вважає, що спірні накази підлягають скасуванню, оскільки прийняті не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд вважає встановленим факт невиконання позивачкою наказу про необхідність залишатися на території Харківської області, що становить склад дисциплінарного проступку. Проте, з урахуванням особливого періоду воєнного стану, уведеного на території України у цей час, систематичних ворожих ракетних обстрілів м. Харкова та Харківської області, які становили реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а також потягли інші негативні наслідки для належної організації суспільного життя, фактичного невиконання позивачкою своїх посадових обов`язків за згодою на це керівництва за відсутності необхідності перебувати на службі з фактичного дозволу керівництва певний час, а також ураховуючи поважні обставини, які стосуються стану здоров`я позивачки, які не було досліджено та враховано при проведенні службового розслідування в цій справі, обраний до неї крайній вид покарання є очевидно неспівмірним до вчиненого проступку та фактичних обставин, які вплинули на це.

За наведених вище обставин, суд вважає, що вказаний дисциплінарний проступок не спричинив порушення позивачкою Присяги, як це відображено в матеріалах та Висновку службового розслідування, оскільки не спричинив відповідних наслідків, так само як не спричинило наслідків непроходження позивачкою інструктажу як особою, яка має доступ до державної таємниці та має намір виїхати за межі України.

Суд зазначає, що відповідачем аргументів щодо неможливості застосування іншої, ніж передбачено у Висновку службового розслідування від 21.04.2022р. санкції відповідачем не надано, що вказує на диспропорційність прийнятих наказів про застосування дисциплінарного стягнення та, як похідного, наказу про реалізацію такого дисциплінарного стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

В зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про скасування наказу про звільнення позивачки зі служби, як похідного від наказу про застосування до неї дисциплінарного стягнення, слід взяти до уваги, що згідно зі ст. 235 КЗпП України, при звільненні без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі- Порядок № 100).

Відповідно до абз. 2 пункту 3 Порядку, суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абз.2 п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110) днем звільнення вважається останній день роботи.

У п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 р. №13 зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

До суду відповідачем надано Довідку від 03.07.2023р. б/н (а.с. 81), відповідно до якої заробітна плата ОСОБА_1 за два останні місяці перед звільненням (лютий, березень 2022р.) складала 15570,91 грн. та 2 985,40 відповідно, а загалом 18556,31 грн.

Проводячи розрахунок згідно п. 8 Порядку № 100, суд бере до уваги, що загальна сума заробітної плати 18556,31 грн., кількість фактично відпрацьованих за два місяці перед звільненням днів 34. З урахуванням викладеного середньоденна заробітна плата позивачки складає 545,77 грн.

Суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивачки виплат більше ніж за один рік, тому, при середній кількості робочих днів за один рік 354, сума, належна до стягнення на її користь за 12 місяців складає 193 202, 58 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ ГУНП в Харківській області № 217 о/с від 22.04.2022 року щодо звільнення ОСОБА_1 за п.6 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (підстави: порушення присяги Українському народові, Наказ ГУНП в Харківській області від 21.04.2022 року № 247 та Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року);

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУНП в Харківській області № 247 від 21.04.2022 року про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 193 202, 58 (сто дев`яносто три тисячі двісті дві гривні) 58 коп.

Звернути рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, а також стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, а саме : 16 100, 21 (шістнадцять тисяч сто гривень), 21 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.В. Григоров