Справа № 380/6551/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року

справа №380/6551/23

провадження № П/380/6610/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) щодо не законній відмові у звільненні військовослужбовця;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) звільнити військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 повідомив (а.с. 47-50), що проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку із сімейними обставинами (перебування на утриманні трьох дітей) вирішив звільнитися із військової служби 25.02.2023 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом та пакетом документів на підтвердження існування підстав для звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років). Стверджує, що командир усно повідомив його про недостатність наданих разом із рапортом документів для підтвердження підстав для звільнення з військової служби. Оскільки його рапорт не було розглянуто із наданням письмового рішення, позивач для вирішення цього питання звернувся за правничою допомогою до адвоката. Адвокат Густяк М.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , повторно 14.03.2023 подав до ВЧ НОМЕР_1 , а також до Міністерства оборони України та оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » рапорт ОСОБА_1 , до якого долучив належно засвідчені документи на підтвердження існування підстав для звільнення ОСОБА_1 зі служби у зв`язку із сімейними обставинами. Позивач стверджує, що станом на дату подання цього позову до суду ОСОБА_1 не ознайомлений з наказом про звільненням з військової служби, адвокат Густяк М.А. відповідь на адвокатський запит не отримав.

Суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та призначив розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання. Відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 позов не визнає, подала відзив на позовну заяву (а.с. 56-60). У відзиві представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 не звертався із рапортом про його звільнення, оскільки в ВЧ НОМЕР_1 не зареєстровано будь-яких рапортів цього військовослужбовця про звільнення з військової служби та відсутні будь-які відомості щодо подання таких рапортів, що підтверджується відсутністю відмітки щодо реєстрації такого рапорту на наданому позивачем примірнику. 14.04.2023 ВЧ НОМЕР_4 отримала адвокатський запит від 14.03.2023, відповідь на який надана листом 15.04.2023. В листі інформовано, що ОСОБА_1 не звертався у встановленому порядку до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Подання адвокатом Густяком М.А. рапорту Іноятова Б.Р. до Міністерства оборони України, Оперативного командування «Захід» не може братись до уваги, оскільки такий поданий не «по команді»/не прямому командиру/, як того вимагає пункт 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008

07.06.2023 суд постановив ухвалу про витребування доказів, зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 надати суду: - копію журналу реєстрації вхідної кореспонденції за період з 26.02.2023 по 15.04.2023; - копії всіх документів, які були отримані ВЧ НОМЕР_1 з рекомендованого поштового відправлення 690 (відправник - адвокат Густяк Михайло або Іноятов Б.Р.).

15.08.2023 до суду надійшли надіслані ВЧ НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали суду від 07.06.2023 у цій справі докази у формі електронних копій на цифровому носії інформації (а.с. 78-79).

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26.02.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 №1605 від 17.05.2022 (а.с. 18).

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_5 , виданого 20.05.2019 Управлінням соціального захисту населення Луцької РДА Іноятов Б.Р. має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с.10) як батько дітей: ОСОБА_2 , 2010 р.н., ОСОБА_3 , 2009 р.н., ОСОБА_4 та має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с.10).

ОСОБА_1 повідомив, що 26.02.2023 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби в запас відповідно до пп. «г» п.2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. В рапорті вказав, що від проходження служби у військовому резерві відмовляється, просив на військовий облік направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 . До рапорту надав пакет документів, якими підтверджував обґрунтованість рапорту (а.с. 33). На свій рапорт отримав усне повідомлення про недостатність поданих разом із рапортом документів.

Вважаючи протиправними дії командування ВЧ НОМЕР_1 при вирішення питання про звільнення його із військової служби, позивач звернувся за правовою допомогою. Адвокат Густяк М.А., в інтересах ОСОБА_1 звернувся із адвокатським запитом від 14.03.2023:

- до ВЧ НОМЕР_1 , просив повідомити результати розгляду рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 25.02.2023 щодо його звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До адвокатського запиту долучена як копія рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 25.02.2023, так і копії документів для підтвердження наявності сімейних обставин, що є підставою для звільнення з військової служби;

- до Міністерства оборони України, до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », просив повідомити результати розгляду рапорту ОСОБА_1 від 25.02.2023 щодо його звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначив, що керівництво ВЧ НОМЕР_1 ігнорує звернення військового та існування визначених законом підстав на звільнення його з військової служби.

Відповідно до відомостей із сайту «Укрпошта» для відстеження стану доставки поштових відправлень конверт із запитом, рапортом та доданими документами скерований в/ч НОМЕР_1 15.03.2023 та вручений представнику адресата 22.03.2023.

В діловодстві в/ч НОМЕР_1 надісланий адвокатом пакет документів зареєстрований 14.04.2023.

На адвокатському запиті накладена резолюція такого змісту: «Пом КПР також поясніть пану адвокату, що слід зшивати документи, адже вони розпадаються. Якщо потрібно перекажу гроші».

У відповідь на адвокатський запит від 14.03.2023 ВЧ НОМЕР_1 скерувала адвокату Густяку М.А. лист №4006 від 15.04.2033 такого змісту:

«Станом на 12.04.2023 старший солдат ОСОБА_1 не звертався у встановленому порядку до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами».

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до вимог ст.ст. 20, 22 Закону №2232-XII на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу до 65 років).

Звільнення військовослужбовців з військової служби регламентовано статтею 26 Закону №2232-XII.

Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах: […]

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): […] перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 233 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення №1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 визначено документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України. Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України за мобілізацією, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Стверджує, що має потребу та законну підставу для звільнення з військової служби у воєнний стан - за сімейними обставинами (у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох дітей до 18 років), тому 26.02.2023 особисто подавав рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі пп.«г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проте йому лише усно повідомили про недостатність поданих із рапортом документів для підтвердження існування сімейних обставин.

Відповідач в свою чергу стверджує, що ОСОБА_1 з рапортом про звільнення з військової служби не звертався, оскільки на рапорті відсутні будь-які відмітки про його подачу, а в службі діловодства не зареєстровано такого рапорта. Оскільки відповідачем ще не розглянуто рапорт позивача про звільнення зі служби, то позовні вимоги є передчасними.

Оцінюючи такі пояснення сторін суд враховує, що при дослідженні наданих відповідачем копій журналу реєстрації вхідних документів дійсно не виявив запису про реєстрацію рапорта ОСОБА_1 про звільнення з військової служби в період 25-27.02.2023. Водночас суд дійшов висновку, що відсутність такої реєстрації не є беззастережним доказом того, що позивач не намагався такий рапорт подати. В цьому контексті суд зауважує таке:

- позивач стверджує обставини, котрі посадові особи відповідача заперечують, фактично учасники звинувачують один одного в брехні. Застосування при вирішенні цієї справи стандарту доказування «поза розумним сумнівом» є неможливим, оскільки потребує застосування таких засобів доказування як покази свідків, що є недоцільним з огляду на триваючий правовий режим воєнного стану та статус осіб, що стверджують про протилежні обставини (військовослужбовець та командир військової частини, котра бере участь у відсічі збройній агресії проти України та за повідомленням представника територіально знаходиться в іншому регіоні держави). Тому в цій справі суд застосує стандарт доказування «баланс ймовірностей» (або «розумна ступінь достовірності»);

- норми пункту 233 Положення №1153/2008 дійсно визначають, що військовослужбовець, який бажає звільнитися з військової служби, подає по команді. Проте заявник, особа рядового складу, ніяк не може вплинути на вищих по званню військовослужбовців чи тим більше командира військової частини, якщо той не хоче вирішувати питання щодо звільнення з військової служби та у зв`язку із цим ігнорує рапорт. Очевидно, що в умовах воєнного стану командири не зацікавлені зменшенні чисельності особового складу ввірених їм підрозділів. За таких обставин відсутність реєстрації рапорту може бути зумовлена як тим, що позивач його не подавав (як стверджує відповідач), так і позицією командування військової частини не розглядати такий рапорт (як стверджує позивач);

- у випадку відмови/ігнорування командуванням розглядати рапорт у військовослужбовця залишається можливість скерувати такий поштою, щоб мати певність хоча б у його реєстрації службою діловодства. ОСОБА_1 для отримання правничої допомоги з питання звільнення з військової служби залучив адвоката;

- вручений поштою представнику відповідача 22.03.2023 конверт із запитом адвоката, котрий 15.03.2023 також скерував в/ч НОМЕР_1 рапорт ОСОБА_1 з доданими документами, зареєстрований у журналі реєстрації вхідних документів лише 14.04.2023, тобто через 25 днів після отримання. Отже, цей журнал не у всіх випадках забезпечує достовірність зафіксованих у ньому обставин;

- отримавши 14.04.2023 рапорт позивача про звільнення з військової служби з додатками, долучений до запиту адвоката, командир військової частини ніяк не відреагував по суті цього звернення. Єдиною реакцією на отримання цього рапорту з додатками є резолюція помічнику командира з правової роботи роз`яснити адвокату необхідність підшивки документів, щоб з ними було зручніше працювати, а також пропозиція оплатити таку роботу. Суд, з повагою ставлячись до посади командира військової частини та військового звання старшого офіцера особи, котра займає цю посаду, тим не менше розцінює описаний підхід до опрацювання запиту адвоката та рапорту підпорядкованого військовослужбовця недоречним та таким, що свідчить про зверхнє і зневажливе ставлення командира до цих осіб. Проте командир зобов`язаний знати потреби і запити підпорядкованого йому особового складу та приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями, а не ігнорувати їх;

- ВЧ НОМЕР_1 , отримавши рапорт ОСОБА_1 поштою, не зареєструвала його, а на адвокатський запит адвоката Густяка М.А. надала відповідь, що старший солдат ОСОБА_1 не звертався у встановленому порядку до командування військової частини із рапортом про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами;

- у відзиві на позов відповідач повідомив суд про отримання запиту адвоката від 14.03.2023 та надання на нього відповіді (щодо відсутності факту звернення позивача про звільнення з військової служби), проте приховав інформацію про те, що разом із цим запитом надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, який відповідач не планує розглядати. Обсяг отриманих відповідачем документів та підхід до їх вирішення став відомий суду після виконання ухвали про витребування доказів, виконання якої відповідачем затримувалося.

Оцінюючи описані обставини з точки зору розумної ступені достовірності суд дійшов висновку, що дії відповідача в їх сукупності свідчать про вперте небажання розглянути рапорт старшого солдата ОСОБА_1 по суті та прийняти за наслідками його опрацювання обґрунтоване рішення (про задоволення рапорту або про відмову в його задоволенні, із наведенням мотивів прийняття рішення). Суд кваліфікує таку ситуацію як протиправну бездіяльність відповідача.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд визнає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в ухиленні від прийняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 25.02.2023 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Водночас суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 про незаконну відмову у звільненні ОСОБА_1 з військової служби, оскільки суд не встановив факту прийняття відповідного рішення (про відмову у звільненні з військової служби). Щодо позовної вимоги про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби, то за встановлених фактичних обставин справи суд на цьому етапі не бачить підстав підміняти командира ВЧ НОМЕР_1 та замість нього приймати рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Завданням адміністративного суду є перевірка законності прийнятого відповідачем рішення, а в цій ситуації відповідач ще не прийняв жодного рішення за рапортом ОСОБА_1 . Тому суд визнає належним способом захисту інтересів позивача зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт старшого солдата ОСОБА_1 щодо його звільнення з військової служби від 25.02.2023 по суті та прийняти обґрунтоване рішення.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, при цьому вийшовши за межі позовних вимог.

Відповідно до статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення. З огляду на тривалість допущеної відповідачем бездіяльності для ефективного захисту прав позивача слід встановити строк та спосіб виконання цього рішення суду.

Керуючись ст.ст. 9,19-20,90,139,229,241-246,250,251,255,295,372 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в ухиленні від вирішення рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в десятиденний строк розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25.02.2023 про звільнення з військової служби та прийняти рішення обґрунтоване по суті рапорту, довівши таке до відома військовослужбовця у письмові формі. Встановлений судом десятиденний строк обчислюється із дати набрання цим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.