Справа № 120/11355/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 серпня 2023 р. Справа № 120/11355/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям відповідачем протиправної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.05.2023 року щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Так, позивач акцентує увагу, що виконавчий напис було визнано судом таким, що не підлягає виконанню, таким чином, відповідачем безпідставно здійснено стягнення коштів.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому зазначив, що про існування рішення суду, яким виконавчий документ визнано таким, що не підлягає виконанню йому стало відомо з позовної заяви. Також вказує на те, що ним, після отримання позовної заяви було закрито виконавче провадження. Окремо наголошує, що не є належним відповідачем в частині позовних вимог щодо повернення коштів.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.01.2022 року у справі № 153/1781/21 виконавчий напис № 2495 від 01.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" визнаного таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.05.2023 року за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса.

Так, із заробітної плати позивача були зняті кошти у розмірі 3060,16 грн на підставі цієї постанов приватного виконавця.

Вважаючи постанову приватного виконавця протиправною, а стягнення коштів - безпідставним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи юридичну оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положенням ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Пунктом 9 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п. 5 я. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд зазначає, що органи ДВС і приватні виконавці в силу Закону України "Про виконавче провадження" не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідного виконавчого документа в судовому порядку.

Разом з тим суд зазначає, що статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України від 02.06.2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Державний виконавець, приватний виконавець зобов`язані вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання чи усунення конфлікту інтересів.

Конфліктом інтересів у цілях застосування цього Закону вважається суперечність між особистими інтересами державного виконавця або приватного виконавця та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання державним виконавцем або приватним виконавцем його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення примусового виконання рішень (ч. 4 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Таким чином, суд наголошує, що під час здійснення своїх повноважень, виконавцю слід перевіряти усі необхідну інформацію задля належного здійснення покладених на нього функцій.

Суд акцентує увагу, що здійснення виконавцем перевірки за допомогою наданих йому державою в силу повноважень ресурсів є дієвим механізмом, що запобігає порушенню права на власність боржника, тобто права, гарантованого Конституцією України та Конвенцією з прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до матеріалів справи, виконавчий напис нотаріуса № 2495 від 01.06.2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.01.2022 року.

Натомість постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника датована 09.05.2023 року.

Суд зазначає, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника прийнята без наявних на те підстав.

Судом враховано, що приватний виконавець у добровільному порядку закінчив виконавче провадження, шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 66933984 від 10.08.2023 року, яким, відповідно, припинено виконання постанови від 09.05.2023 року та від 07.10.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Разом з тим, відповідно до ч. ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права.

Так, суд зазначає, що у зв`язку з винесенням постанови ВП № 66933984 від 09.05.2023 року з позивача було безпідставно стягнено грошові кошти у розмірі 3060,16 грн.

Відтак, суд наголошує, що саме дії виконавця щодо стягнення грошових коштів є протиправними.

Поза увагою суду не може залишитися той факт, що відповідачем було добровільно повернуто основну винагороду виконавця у розмірі 278,20 грн на рахунок позивача.

Однак, суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що у частині вимог повернення коштів у розмірі 2781,96 грн він не є відповідачем, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець уповноважений зберігати кошти, цінні папери або інші цінності, що вилучаються у боржника за результатами вчинення виконавчих дій, для подальшої їх передачі стягувачу.

Положеннями ч. 2 ст. 32 Закону України, серед іншого, регламентовано, що приватний виконавець для здійснення діяльності зобов`язаний відкрити в державному банку окремі рахунки для зарахування коштів виконавчого провадження.

Відтак, суд дійшов до висновку про те, що виконавець фактично є розпорядником коштів, що стягуються з боржника.

Окрім того, відповідно до відомостей з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 09.05.2023 року утримані кошти перераховуються за реквізитами приватного виконавця Турського О.В.

Суд наголошує, що у зв`язку із вчиненням приватним виконавцем протиправних дій щодо безпідставного стягнення коштів, поновлення права позивача не може бути покладено на самого позивача, оскільки він не несе відповідальності за недобросовісне та неналежне виконання суб`єктами владних повноважень покладених на них обов`язків.

Зважаючи на викладене, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача шляхом визнання протиправними дії приватного виконавця щодо безпідставного стягнення коштів на підставі постанови від 09.05.2023 року та, відповідно, зобов`язання приватного виконавця повернути безпідставно стягнуті кошти.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича (вул. Героїв Крут, 4-В, каб. № 47) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича щодо безпідставного стягнення коштів з ОСОБА_1 на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.05.2023 року у виконавчому провадженні № 66933984 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 2495 від 01.06.2021 року.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.05.2023 року у виконавчому провадженні № 66933984 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 2495 від 01.06.2021 року, кошти у розмірі 2781,96 грн.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Альчук Максим Петрович