Справа № 300/3794/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" серпня 2023 р. справа №300/3794/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
21.06.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 12.06.2023 у виконавчому провадженні №70831930 та скасування постанови від 12.06.2023 у виконавчому провадженні №70831930 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 даний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Позивачем у вказаний строк недоліки позовної заяви усунуто, а тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статтями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання призначене на 14:15 год. 15.08.2023 не з`явилися.
Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Надав суду клопотання про розгляд справи без його участі та копії матеріалів виконавчого провадження.
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, оскільки згідно положень ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС) України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді першої інстанції, суд відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 287 КАС України, дослідивши і оцінивши докази, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що на виконанні Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №№70831930 щодо виконання виконавчого листа №300/2848/22, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 22.12.2022 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області" за №1891 від 23.11.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.
Виконавче провадження № 70831930 відповідачем відкрито 24.01.2023.
12.06.2023 головним державним виконавцем Іваночком В. Ю. прийнято постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 10 200 грн. за повторне невиконання судового рішення, а саме: не здійснено коректний перерахунок пенсії ОСОБА_2 .
Вважаючи дії щодо винесення спірної постанови неправомірними, а оскаржувану постанову протиправною, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (далі Закон № 1404-VІІІ) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частиною 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Стаття 63 Закону №1404-VІІІ встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Частиною 1 вказаної статті Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Згідно з частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є повторне невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.
Таким чином, законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Так, виносячи оскаржувану постанову від 12.06.2023, державний виконавець постановив накласти на боржника штраф за повторне невиконання судового рішення, а саме: не здійснено коректний перерахунок пенсії ОСОБА_2 .
Предметом виконання у виконавчому провадженні є виконавчий лист у справі №300/2848/22, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області" за №1891 від 23.11.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.
Із вказаного вбачається, що відповідач, при примусовому виконанні рішення суду, зобов`язаний перевірити дві обставини, чи мало місце після ухвалення рішення у справі (набрання ним законної сили) реальне вчинення органом пенсійного забезпечення дій/прийняття рішень в частині:
- перерахунку з 01.12.2019 пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області" довідки від 23.11.2021 за №1891 без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність;
- нарахування і виплати перерахованого та недоплаченого з 01.12.2019 розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі вищевказаної довідки без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.
Також позивачем не зазначено поважних причин не здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, не зазначено діючої норми, яка б дозволяла обмежити пенсію максимальним розміром та, відповідно, не надано суду жодних доказів, що підтверджували об`єктивну неможливість виконання такого перерахунку.
Окрім цього, ОСОБА_1 не здійснено і виплату пенсії, яка перерахована не в повному обсязі, посилаючись виключно на відсутність бюджетного фінансування, проте жодних належних і допустимих доказів на підтвердження чи спростування тверджень щодо відсутності належного фінансування чи наявності інших причин щодо неможливості виконання рішення суду в повному обсязі, пенсійним органом не надано.
Відтак, судом не встановлено обставин щодо відсутності у позивача відповідного фінансове забезпечення та чи відсутні кошти, виділені бюджетом та спрямовані на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем добровільно у повному обсязі не забезпечено виконання рішення суду від 17.08.2022 у справі №300/2848/22, а саме не здійснено виконання в частині виплати перерахованої пенсії з 01.12.2019 та в частині "без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність".
Вищенаведене свідчить про правомірність прийнятої головним державним виконавцем постанови про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн. за повторне невиконання рішення суду без поважних причин.
До того ж, суд зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.
У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002, Ромашов проти України від 27.07.2004, Шаренок проти України від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В свою чергу на переконання суду відповідачем повністю виконано свій процесуальний обов`язок доказування правомірності винесення оскаржуваних рішень. Натомість позивачем не доведено обставин на яких грутуються його позовні вимоги.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанова від 12.06.2023 ВП №70831930 про накладення штрафу, винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночко В. Ю. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду у справах, визначених статтею 287 КАС України, подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , , вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя Бобров Ю.О.