Справа № 303/2530/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 303/2530/23 пров. № А/857/9853/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Гранат В.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року (головуючий суддя: Мирошниченко Ю.М., місце ухвалення м. Мукачево) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 , 27.03.2023 звернувся до суду з позовом, в якому, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 586462 від 21.03.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовує позов тим, що справа щодо перетину суцільної лінії дорожньої розмітки фактично не розглядалася, а про позбавлення права керування транспортним засобом він дізнався тільки зі слів поліцейського лише 21.03.2023.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що по суті єдиною підставою для скасування оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2022 № 303/5376/22, якою його позбавлено права керування транспортними засобами. Однак, з такими твердження суду першої інстанції відповідач не погоджується, оскільки позивач, як сторона задіяна в судовому розгляді у справі 303/5376/22, зобов`язаний з розумним інтервалом часу цікавитись таким провадженням, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою інспектора батальйону УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції серії БАБ № 586462 від 21.03.2023 на позивача накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень за те, що він 21.03.2023 на трасі Київ-Чоп керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника у таких провадженнях слід тлумачити на його користь (ст. 62 Конституції України), а тому необізнаність ОСОБА_1 про результати розгляду справи № 303/5376/22, яким його позбавлено права керування транспортним засобом, свідчить, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. ч. 1, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»).

З наведеними вище положеннями Закону України «Про дорожній рух», кореспондується п.п. «а» п. 2.1.Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), згідно якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що закон пов`язує притягнення до адміністративної відповідальність, яка передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом водієм, якого позбавлено права керування транспортними засобами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2022 по справі № 303/5376/22, яке набрало законної сили 13.12.2022 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107639282), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Позивач, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, покликається на те, що про ухвалення постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2022 по справі № 303/5376/22, яким його позбавлено права керування транспортним засобом, обізнаний не був, та покладався на адвоката Логая І.І. (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8а), котрий представляв його інтереси в суді 01.12.2022.

Однак, такі покликання позивача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на таке.

Згідно з п. п. 4, 5 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086, у разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі.

До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили уповноважена особа видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення.

У разі вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа має право після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, якщо судом не прийнято рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справу про адміністративне правопорушення не розглянуто в установлений законом строк, звернутися до підрозділу поліції за місцем розгляду справи щодо продовження строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк.

Системний аналіз наведених вище норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що у разі вчинення правопорушення, за яке відповідно КУпАП може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Крім цього, такий водій, має право після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, якщо судом не прийнято рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справу про адміністративне правопорушення не розглянуто в установлений законом строк, звернутися до підрозділу поліції про продовження строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки Начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП капітана поліції Тішкової Н. (а. с. 29), відповідно до інформаційного порталу Національної поліції, гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено посвідчення водія у зв`язку із складанням протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП серії ААБ № 239518 від 07.08.2022 та видано 07.08.2022 тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 терміном на 3 місяці.

Отже, тимчасовий дозвіл ОСОБА_1 на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 , який виданий терміном на 3 місяці, закінчився 08.11.2022 .

Натомість, доказів, того, що позивач після закінчення терміну тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 , звертався до підрозділу поліції про продовження строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк, до матеріалів справи не подано.

Тобто, вказаний тимчасовий дозвіл з 08.11.2022 є недійсним, оскільки його термін закінчився, та не дає права позивачу керувати транспортним засобом.

У подальшому, як встановлено вище, судом апеляційної інстанції постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2022 по справі № 303/5376/22, яке набрало законної сили 13.12.2022, позивача позбавлено право керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу постанови № БАБ № 586462 від 21.03.2023, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Щодо необізнаності позивача, що його позбавлено права керування транспортним засобом, бо адвокат Логай І.І., котрий представляв його інтереси в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області 01.12.2022 по справі № 303/5376/22, не повідомив про результати розгляду цієї справи, то суд апеляційної інстанції зазначає, що наведене не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Оскільки ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що його тимчасовий дозвіл з 08.11.2022 є недійсним, легковажно ставився до свого обов`язку, як водія, мати при собі документ, який надає йому право керувати транспортним засобом, та не вчинив жодних дій спрямованих для отримання інформації стосовно розгляду матеріалів справи про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач маючи намір добросовісної реалізації належних йому процесуальних прав під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності у Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області, повинен був діяти сумлінно. Тобто, проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків встановлених законом, для чого, як особа, зацікавлена у вирішенні справи на її користь, мав вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Щодо притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за перетин суцільної лінії дорожньої розмітки, то суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, що позивач вчинив вказане правопорушення.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що вказана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт порушення за перетин суцільної лінії дорожньої розмітки, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_1 21.03.2023 керував автомобілем RENAULT р.н. НОМЕР_2 , однак з 01.12.2022 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови серії БАБ № 586462 від 21.03.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволені позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року у справі № 303/2530/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш