Справа № 460/1295/23
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2023 року м. Рівне №460/1295/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування розпорядження, запису, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови від 25.06.1998 N 526 «Про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи» в частині державної реєстрації ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКП НОМЕР_1 ) суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем; визнати протиправним та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 012496 в 27.11.2012 про включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) з відміткою про те, що її свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним, з моменту його вчинення; скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 001012496 від 22.08.2022 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКП НОМЕР_1 ) за її рішенням.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що позивач дізналася про наявність в неї податкових зобов`язань перед бюджетом як фізичної особи-підприємця. Однак, вона стверджує, що ніколи не реєструвалася підприємцем, жодних документів на реєстрацію не подавала. Крім того, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак реєстрація фізичної особи-підприємця проведена за адресою: с. Колоденка. Тому, позивач вважає, що розпорядження голови від 25.06.1998 №526 «Про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи» в частині державної реєстрації ОСОБА_1 суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем є протиправним. Крім того, позивачка вказує на відсутність реєстраційної справи. Тому, позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 20.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, зазначає, що позивача зареєстровано як суб`єкта підприємницької діяльності відповідно до Розпорядження №526 від 26.06.1998. Щодо покликань на те, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру адресою реєстрації позивача значиться: 35306, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Колоденка, без зазначення вулиці, будинку та телефону, позаяк зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 , Рівненська районна державна адміністрація зазначає, що такі розбіжності з фактичним місцем реєстрації позивача не можуть слугувати підставою для скасування Розпорядження №526 від 26.06.1998. Крім того, ОСОБА_1 перебувала за основним місцем обліку як фізична особа-підприємець у Рівненській ДПІ Головного управління ДПС у Рівненській області з 27.06.1998 по 22.08.2022. За даними реєстру самозайнятих осіб ОСОБА_1 взята на облік як фізична особа-підприємець 27.06.1998 за №134С, дата державної реєстрації 26.06.1998 №526. Тому, підстав для задоволення позовних вимог немає. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 13.03.2023 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Рівненській області.

Позивач подав відповідь на відзив, де вказав, що невідповідність адреси проживання та реєстрації підприємцем суперечить вимогам законодавства. Тому, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими і просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Третя особа подала пояснення, де зазначила, що ОСОБА_1 перебувала за основним місцем обліку як фізична особа - підприємець у Рівненській ДПІІ Головного управління ДПС Рівненській області з 27.06.1998 по 22.08.2022. Взяття на облік ОСОБА_1 здійснено на підставі поданих документів відповідно до приписів розділу 5 Інструкції про порядок обліку платників податків затвердженої Наказом ДПА України від 19.02.1998 №980 (далі Інструкція № 80), яка діяла на той час. До інформаційних систем на той час не вносилась інформація щодо переліку документів, які надійшли, а фіксувалися лише основні реєстрацій дані, такі як ідентифікаційний номер, ПІБ, вид діяльності, дата державної реєстрації, дата взяття на облік самозайнятої особи. Дані із заяви про взяття на облік заносились до Реєстру фізичних осіб (п.5.2 розд. 5 Інструкції № 80), з 22.12.2010 по теперішній час - це Реєстр самозайнятих осіб (п. 1.5 Порядку обліку платників податків і зборі затверджений наказом ДПА від 22.12.2010 № 979, п. 1.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588). За даними Реєстру самозайнятих осіб ОСОБА_1 взята на облік як фізична особа - підприємець 27.06.1998 за № 134C, дата державної реєстрації 26.06.1998 № 526. За останні п`ять років позивач не подавала звітності до контролюючого органу.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 (місцезнаходження фізичної особи-підприємця: 35306, Рівненська область, Рівненський район, село Колоденка), міститься інформація, що останній зареєстрований фізичною особою-підприємцем, дата державної реєстрації: 26.06.1998, дата запису: 27.11.2012, номер запису: 0012496, місце зберігання реєстраційної справи: Рівненська районна державна адміністрація.

27.06.1998 Рівненською ДПІ ГУ ДПС у Рівненській області взятий на облік як платник податків, 30.06.1998 взятий на облік як платник єдиного внеску. Також зазначаються дані про хронологію реєстраційних дій: включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним, 27.11.2012, 0012496, ОСОБА_2 , Рівненська районна державна адміністрація; державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням, 22.08.2022, 001012496, ОСОБА_3 , Городоцька сільська рада, підстава: власне рішення.

Позивач у серпні 2022 року при отриманні довідки у сільській раді дізналася про наявність податкових зобов`язань як фізичної особи-підприємця і звернулася з заявою від 22.08.2022 про припинення підприємницької діяльності.

В листах № 3291/01-57/22 від 05.09.2022 та № 3831/01-57/22 від 30.09.2022 Рівненською районною державною адміністрацією повідомлено, що відповідно до розпорядження голови від 25.06.1998 N 526 «Про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи» на підставі поданих документів ОСОБА_1 зареєстровано суб`єктом підприємницької діяльності. Інформація щодо того, чи ОСОБА_1 зверталась до Рівненської районної державної адміністрації із заявою про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, в адміністрації відсутня. Відповідно до акту від 15.01.2009 № 1 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ» листи, заяви, скарги громадян особистого характеру за 1998 - 2004 роки були знищені.

В листі № 3892/01-14 від 20.10.2022 Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради повідомлено, що станом на 18.10.2022 ОСОБА_1 не зверталась до управління з заявою про державну реєстрацію фізичною особою-підприємцем. Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» реєстраційна справа в паперовій формі зберігається у суб`єкта державної реєстрації за місцезнаходженням фізичної особи - підприємця. Оскільки адресою реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Колоденка, відтак, суб`єктом зберігання реєстраційної справи є Рівненська районна державна адміністрація.

В листі № 6110/5/17-00-12-01-04 від 20.10.2022 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило, що ОСОБА_1 перебувала за основним місцем обліку, як фізична особа - підприємець у Рівненській ДІІ ГУ ДПС у Рівненській області з 27.06.1998 по 22.08.2022. За даними Реєстру самозайнятих осіб датою державної реєстрації є 26.06.1998 № 526. По ОСОБА_1 надходили такі відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 27.11.2012 - включення відомостей про фізичну особу - підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним; 23.08.2022 - державна реєстрація припинення підприємницької діяльності. У Головному управлінні ДПС у Рівненській області відсутні документи та звітність з 1998 року. За останні п`ять років позивач будь-яку звітність не подавала. 3 2017 по 2022 роки документальних планових (позапланових) перевірок з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства не проводилося.

Позивач посилається на те, що підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець взагалі не здійснювала, особисто заповнену реєстраційну картку, довідку про включення до Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів і документ, що підтверджує внесення плати за державну реєстрації не подавала.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

З 01 липня 2004 року розпочав функціонування Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

До 01 липня 2004 року реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснювалась на підставі Закону України «Про підприємництво».

Так, відповідно до ст.8 Закону України «Про підприємництво» від 7 лютого 1991 року №698-XII, було передбачено, що громадяни, які мають намір здійснювати підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, подають реєстраційну картку встановленого зразка, яка є водночас заявою про державну реєстрацію, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів і документ, що засвідчує внесення плати за державну реєстрацію. Органам державної реєстрації забороняється вимагати від суб`єктів підприємницької діяльності додаткові документи, не передбачені цим Законом. Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться за наявності всіх необхідних документів за заявочним принципом протягом не більше п`яти робочих днів. Органи державної реєстрації зобов`язані протягом цього терміну внести дані з реєстраційної картки до Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності та видати свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом (для юридичних осіб), який надається органам державної реєстрації органами державної статистики, або ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно приписів вищевказаної норми Закону, відповідальність за відповідність чинному законодавству установчих документів, що подаються для проведення реєстрації, несе власник (власники) або уповноважені ним органи, які подають документи для реєстрації суб`єкта підприємництва.

Також вказаною статтею Закону передбачено і умови та порядок скасування державної реєстрації, а саме, скасування державної реєстрації здійснюється за заявою власника (власників) або уповноважених ним (ними) органів чи за особистою заявою підприємця-громадянина.

Як було зазначено вище, Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV набрав чинності з 01 липня 2004 року.

Відповідно до ч.2 ст.18 цього Закону, для державної реєстрації включення відомостей про фізичну особу-підприємця, зареєстровану до 1 липня 2004 року, відомості про яку не містяться в Єдиному державному реєстрі, подається заява про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру.

Згідно з п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 01 липня 2010 року №2390-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними (п.4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону).

Відповідно до п.7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи), які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців.

Уповноважені органи протягом місяця з дня отримання від спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, проводять звірення даних реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), що ведуться ними, з даними Єдиного державного реєстру. За результатами звірення уповноважені органи подають спеціально уповноваженому органу з питань державної реєстрації відомості з відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо) про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеного звірення уповноважені органи оприлюднюють у спеціалізованих друкованих засобах масової інформації та/або на відомчих веб-сайтах відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру.

Згідно із п.8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Згідно з до п.9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, порядок утворення, а також завдання та повноваження тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій встановлюються спеціально уповноваженим органом з питань державної реєстрації.

Так, відповідно до п. 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 01 липня 2010 року № 2390-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», Міністерством юстиції України було видано наказ №575/5 від 12.04.2012 року «Про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Пунктом 5 наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №575/5 передбачено, що державні реєстратори юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повинні забезпечити включення до ЄДР відомостей про невключених суб`єктів на підставі аналітичної інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Таким чином, строки включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01.07.2004, визначені пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI, підлягали застосуванню виключно у випадках самостійного подання ними реєстраційних карток державному реєстратору.

Судом з матеріалів справи встановлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань містяться відомості про фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (дата державної реєстрації: 26.06.1998, дата запису: 27.11.2012, номер запису: 0012496. Місцезнаходження фізичної особи-підприємця: Україна, 35306, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Колоденка.

Крім того, встановлено, що оскаржуваний реєстраційний запис з`явився на підставі реєстраційної дії «включення відомостей про фізичну особу підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним», яка вчинена державним реєстратором Ютовець О.Ф. 27.11.2012, Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області.

При цьому, позивач стверджує, що державну реєстрацію проведено без його згоди, що він ніколи не вчиняв дій щодо реєстрації, як підприємця, не заповнював та не подавав до реєстраційної картки і документів, передбачених Законом України «Про підприємництво», Законом № 755-ІV, Законом № 2390- ІV. За адресою, вказаною в реєстрі: Україна, 35306, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Колоденка, не проживав, не перебував та не був зареєстрованим.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 24.03.1999, позивач з 01.04.1992 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що не співпадає з адресою місцезнаходження фізичної особи-підприємця (позивача) зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, тому доводи позивача в цій частині суд приймає до уваги.

Суд зазначає, що 25.04.2014 набрав чинності Закон України від 25.03.2014 № 1155-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі - Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР. До того ж Законом № 1155-VII виключено пункти 2-4 і 7-9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI.

З пояснювальної записки до проекту Закону № 1155-VII вбачається, що Закон № 2390-VI має низку прогалин, що негативно впливає на права та законні інтереси суб`єктів господарювання. Зокрема, Законом № 2390-VI не встановлені кінцеві терміни передачі тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями державним реєстраторам юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостей про суб`єктів господарювання, які не включені до ЄДР, а також включення державними реєстраторами таких відомостей до ЄДР. З огляду на зазначене робота тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій, а також процес включення може затягнутись на невизначений час. Водночас на законодавчому рівні не визначено механізм включення до ЄДР відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за їх зверненнями (у разі якщо відомості про них ще не передані тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями державним реєстраторам або з будь-яких обставин не включені державними реєстраторами до реєстру за результатами виконання Закону № 2390-VI). Ураховуючи, що проведення будь-якої реєстраційної дії, передбаченої Законом № 755-IV, можливо лише щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких містяться в ЄДР, суб`єкти господарювання до моменту їх включення не можуть: зареєструвати зміни до своїх установчих документів та змінити відомості про себе; припинити свою діяльність; отримати виписку, витяг, довідку з ЄДР.

Також у пояснювальній записці до проекту Закону № 1155-VII указано, що реалізація Закону № 2390-VI на практиці виявилась частково неможливою з огляду на таке: 1) за результатами звірення даних відомчих реєстрів (бази даних реєстрів, журнали реєстрації, обліку тощо) органів статистики, державної податкової служби та Пенсійного фонду України з даними ЄДР до тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій передано відомості про: 561 089 юридичних осіб, які не включені до ЄДР, в 74 886 з яких відсутні відомості про коди об`єктів адміністративно-територіального устрою України; 492 808 фізичних осіб - підприємців, які не включені до ЄДР, у 177 376 з яких відсутні відомості про коди об`єктів адміністративно-територіального устрою України. Зазначене унеможливлює ідентифікацію територіальної належності таких суб`єктів господарювання та включення до ЄДР за місцезнаходженням юридичної особи та за місцем проживання фізичної особи - підприємця відповідно до статті 5 Закону № 755-IV; 2) прийняття рішення тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями щодо вибору відомостей, які отримані від різних уповноважених органів та підлягають включенню до ЄДР, в разі якщо юридична особа/фізична особа - підприємець має однаковий код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків, але при цьому відомості про її місцезнаходження/місце проживання та дату реєстрації не збігаються, у більшості випадків носить суб`єктивний характер та призводить до наповнення ЄДР недостовірною інформацією.

Основною метою проекту Закону № 1155-VII є продовження процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані до 01 липня 2004 року та до цього часу не подали державному реєстратору про себе відомості.

Для досягнення цієї мети Законом № 1155-VII внесені зміни до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VІ щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», які дозволять проводити включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до ЄДР.

У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (пункт 70).

За практикою ЄСПЛ, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, пункт 43).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.07.2020 у справі № 260/81/19 вказала, що статус ФОП є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01.07.2004 ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.

Водночас зміни у процедуру адміністрування системи державної реєстрації фізичних осіб - підприємців, запроваджені Законами №2390-VI та №1155-VII, не спростовують наведених висновків щодо природи визначення статусу ФОП, а лише визначають регулювання діяльності уповноважених органів у відношенні до фізичних осіб, які мають намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, розпочату ними до 01.07.2004, що підтверджується виконанням ними обов`язку подати реєстраційну картку або ж констатації відмови особи від набуття статусу ФОП шляхом неподання реєстраційної картки, що за змістом нормативних приписів мало наслідком відмову в заміні свідоцтва про державну реєстрацію на бланки нового зразка та внесення відмітки до ЄДР про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, вважаються недійсними. Таким чином, виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, а відтак отримання доходу від такої діяльності. Велика Палата Верховного Суду також підкреслила, що існування нечіткого, суперечливого нормативного регулювання на час виникнення спірних правовідносин порушує принцип правової визначеності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд наголошує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Водночас, Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області не надано суду будь-які докази на підтвердження правомірності реєстраційних дій відносно ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємцем, у зв`язку з тим, що оригінал реєстраційної справи особи - підприємця ОСОБА_1 відсутній. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Разом з цим, за відсутності оригіналу реєстраційної справи, суд позбавлений можливості призначити судову почеркознавчу експертизу для встановлення або спростування факту «ідентифікації виконавця підпису» в реєстраційній картці, на підставі якої 26.06.1998 року зроблений запис про державну реєстрацію ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця.

При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано жодних доказів на підтвердження наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця, шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-IV.

Також матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач у спірний період здійснювала підприємницьку діяльність та отримувала дохід від неї.

Згідно відомостей Головного управління ДПС у Рівненській області ОСОБА_1 не подавала до контролюючого органу передбачених документів фінансової звітності (декларації, звіти та ін.), як фізична особа-підприємець.

Таким чином, під час розгляду справи стороною відповідача не спростовано підстави для визнання протиправними та скасування реєстраційних дій, що вчинені щодо позивача, не підтверджено належним та допустимими доказами правомірність внесення даних щодо позивача до реєстру.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії», п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії», заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Враховуючи вищевикладене, відсутність документального підтвердження взяття на облік позивача, як фізичної особи-підприємця, суд дійшов висновку, про необхідність врахування положень статті 13 Конвенції та визнати протиправним та скасувати розпорядження голови від 25.06.1998 № 526 «Про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи» частині державної реєстрації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем; визнати протиправним та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 0012496 від 27.11.2012 про включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з відміткою про те, що її свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним, з дня внесення; скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 001012496 від 22.08.2022 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за її рішенням.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. відповідно квитанції від 16.01.2023, який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління ДПС у Рівненській області, про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 25.06.1998 N 526 «Про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи» в частині державної реєстрації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем.

Визнати протиправним та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 0012496 від 27.11.2012 про включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з відміткою про те, що її свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним, з дня внесення.

Скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 001012496 від 22.08.2022 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за її рішенням.

Стягнути з Рівненської районної державної адміністрації Рівненської за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 серпня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненська районна державна адміністрація (вул. Соборна, 195,м. Рівне,33001, ЄДРПОУ/РНОКПП 04057735)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Рівненській області

Суддя С.М. Дуляницька