Справа № 460/19403/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2023 року м. Рівне №460/19403/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув, відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про скасування арешту, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2023 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування арешту всього належного на праві власності нерухомого майна, накладеного згідно з постановою відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №б/н від 13.10.2008, номер запису про обтяження №8070997 від 15.10.2008, та зобов`язання зняти такий арешт, шляхом внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про припинення такого арешту.

15.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі №460/19403/23 за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 17.08.2023 на 14:00 год.

В судове засідання сторони не прибули, хоча належним чином повідомлялися про його дату та час. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач подав клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату.

З урахуванням вимог частини третьої статті 268 та частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи даної категорії по суті.

При цьому, судом уточнено, що на сьогоднішній день відповідач має назву: відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), і його перейменування відбулося без зміни коду ЄДРПОУ.

За змістом позовної заяви, ОСОБА_1 випадково дізналася про те, що на все належне їй нерухоме майно накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №б/н від 13.10.2008, винесеної відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 8070997, зареєстрованого 15.10.2008 Рівненською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. З метою скасування зазначеного арешту, вона звернулась з письмовою заявою до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якій просила повідомити, чи перебувають на примусовому виконанні в Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчі документи, та відкриті виконавчі провадження, де вона являється боржником і на підставі яких, на все її майно, або його частину, накладено арешт, а в разі відсутності для того підстав - скасувати вказаний арешт. У відповідь на це, відповідач повідомив, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості, за якими можна ідентифікувати, згідно чого у 2008 році накладався арешт на належне ОСОБА_1 майно. В зв`язку з наведеним, відповідач вказав, що не може встановити підстав для зняття арешту з майна. З огляду на те, що позивач не являється боржником в жодному виконавчому провадженні, а зареєстроване обтяження позбавляє її можливості вільно розпоряджатися належним на право власності майном, просить скасувати арешт в судовому порядку та зобов`язати відповідача зняти арешт з майна шляхом внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про припинення такого арешту.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив у встановлений ухвалою суду строк, не подав. Відповідно до цього, суд вирішує справу за наявними матеріалами, в порядку частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідженням доказів по справі суд встановив таке.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником чотирьох об`єктів нерухомого майна: об`єкт 1: Кадастровий номер: :10:043:0115, Об`єкт 2: Кадастровий номер: :10:043:0114, Об`єкт 3: Адреса: АДРЕСА_1 : Адреса: АДРЕСА_2 .

При цьому, за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявний запис про обтяження, а саме: «Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 8070997; Зареєстровано: 15.10.2008 10:11:42 за №8070997 реєстратором: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 33013, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Кавказька,7, каб.221, (0362) 63-37-88, 22-32-94; Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 13.10.2008, відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; Власник: ОСОБА_1 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; Заявник: Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, Код: 35007146, 33000, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Замкова, 22-а».

З метою скасування зазначеного арешту, 27.07.2023 ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

У відповіді №182894 від 01.08.2023 Начальник відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) повідомила заявницю, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №10200800 з виконання виконавчого листа №2-5456, виданого 07.11.2011 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплотрансеервіс» заборгованості на суму 40,50 грн. Разом з тим, в межах виконавчого провадження №10200800 постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем не виносилась, а 29.11.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Також заявницю повідомлено, що відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація про обтяження з реєстраційним номером №8070997 від 15.10.2008, яке зареєстровано на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 13.10.2008, виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Втім, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості, за якими можна ідентифікувати, згідно чого у 2008 році накладався арешт на майно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ). Додатково зазначено, що всі паперові матеріали виконавчих проваджень завершених у 2009 році, знищені через спив трирічного строку їх зберігання.

На підставі вказаного, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість встановлення підстав для зняття арешту з її майна , з огляду на що вказано про можливість зняття арешту за судовим рішенням.

Крім означеного, перевіркою відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлена відсутність ухвал про накладення арешту на майно ОСОБА_1 , і відсутність рішень, зокрема за 2008 рік, де б ОСОБА_1 виступала відповідачем (боржником).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За визначенням, що наведене у пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А за визначенням, наведеним у пункті 5 цієї ж частини, обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 27 вказаного Закону, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

За правилами частин першої і другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

А в силу вимог частини третьої цієї статті, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

За вимогами ж частини четвертої цієї статті, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1- 2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до прямої норми, закріпленої у частині п`ятій цієї статті, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім цього, за правилами частини першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем) та повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження у вигляді арешту усього невизначеного нерухомого майна, належного ОСОБА_1 .

Реєстрація вказаного обтяження проведена 15.10.2008 Рівненською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а підставою для вчинення такої реєстраційної дії зазначено постанову відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №б/н від 13.10.2008.

Наведене повністю узгоджується з вимогами пункту 2 частини другої статті 27 Закону №1952-ІV від 01.07.2004.

Разом з тим, правонаступник відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції - відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) визнав, що всі паперові матеріали виконавчих проваджень завершених у 2009 році, знищені у зв`язку з тим, що сплинув трирічний строк їхнього зберігання, а у Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості, за якими можна ідентифікувати, на яких правових підставах у 2008 році було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 . Також відповідач підтвердив відсутність будь-яких виконавчих проваджень, де б позивач фігурувала боржником.

Відповідно до цього, судом достеменно встановлено, що на даний час відсутні будь-які правові підстави для існування обтяження у вигляді арешту усього невизначеного нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №б/н від 13.10.2008.

Разом з тим, суд констатує, що начальник відповідного відділу державної виконавчої служби на сьогоднішній день не може зняти арешт з вказаного майна, так як через відсутність відповідного виконавчого провадження, в межах якого накладено обтяження, він позбавлений можливості здійснити відповідну перевірку, і відповідно, констатувати факт порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Відсутність відповідного виконавчого провадження позбавляє його також і можливості здійснити перевірку наявності, чи відсутності підстав для зняття арешту у випадку закінчення виконавчого провадження, або у випадку повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Відповідно до цього склалася така ситуація, що у відповідача наразі відсутні правові підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

В той же час на даний час відсутні і будь-які підстави для того, щоб продовжувало свою дію обтяження, зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15.10.2008 за реєстраційний номером 8070997, а саме у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №б/н від 13.10.2008 на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

Зазначений арешт підлягає скасуванню відповідно до частини п`ятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 не зважаючи на відсутність можливості встановити або спростувати факт протиправності дій, бездіяльності, чи рішення відповідача в даній справі, позаяк за правилами частини четвертої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, а позивач позбавлений права звернутися до суду з цивільним позовом в порядку частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, так як не є особою, яка може вважати, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику.

Також за правилами частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод №1 від 20.03.1952, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Як і поняття «цивільних прав і обов`язків», концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном».

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Стаття 1 Першого протоколу, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності (рішення ЄСПЛ «Броньовський проти Польщі»). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між загальною суспільною потребою та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення «Спорронг та Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 а також рішення «Брумареску проти Румунії»).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, а у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування (рішення ЄСПЛ у справах: «Максименко та Герасименко проти України» від 16.05.2013, «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010, «Сук проти України» від 10.03.2011, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, «Новоселецький проти України» від 22.02.2005).

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є скасування арешту всього нерухомого невизначеного майна, належного на праві власності ОСОБА_1 , накладеного згідно з постановою відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №б/н від 13.10.2008, номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №8070997 від 15.10.2008.

При цьому відсутні правові підстави для покладання на відповідача обов`язку по зняттю арешту шляхом внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про припинення арешту, так як за правилами пункту 1 частини другої статті 27 Закону №1952-ІV підставою для державної реєстрації припинення обтяження речових прав на нерухоме майно є судове рішення, яке набрало законної сили.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача присудженню підлягає 1073,60 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити повністю.

Скасувати арешт всього нерухомого невизначеного майна, належного на праві власності ОСОБА_1 , накладений згідно з постановою відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №б/н від 13.10.2008, номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №8070997 від 15.10.2008.

Припинити дію внесеного у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: «Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 8070997; Зареєстровано: 15.10.2008 10:11:42 за №8070997 реєстратором: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 33013, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Кавказька,7, каб.221, (0362) 63-37-88, 22-32-94; Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 13.10.2008, відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; Власник: ОСОБА_1 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; Заявник: Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, Код: 35007146, 33000, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Замкова, 22-а».

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі сплаченої суми судового збору, а саме 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 серпня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул.Замкова, 22-а,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 35007146)

Суддя Н.В. Друзенко