Справа № 240/10649/22
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/10649/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області, в якій просить:

- визнати протиправну бездіяльність Головного управлінні Національної поліції в Житомирській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати йому надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % від посадового окладу за період з 29.06.2016 року, з дня встановлення доступу до інформації із ступенем секретності "цілком таємно" та "таємно" по 24.01.2018, по день припинення доступу до інформації, що має ступені секретності «Цілком таємно» та «Таємно»;

- визнати протиправну бездіяльність Головного управлінні Національної поліції в Житомирській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати йому надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % від посадового окладу за період з 20.03.2018 року, з дня коли йому знову встановлено доступ до інформації із ступенем секретності "цілком таємно" та "таємно" по 01.10.2018, по день припинення доступу до інформації, що має ступені секретності «Цілком таємно» та «Таємно»;

- визнати протиправну бездіяльність Головного управлінні Національної поліції в Житомирській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати йому надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % від посадового окладу за період з 10.10.2018 року, з дня з дня коли знову встановлено доступ до інформації із ступенем секретності "цілком таємно" та "таємно" по 31.07.2021 по день звільнення з органів Національної поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37, ) встановити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % від посадового окладу за період з 29.06.2016 року, з дня встановлення доступу до інформації із ступенем секретності "цілком таємно" та "таємно" по 24.01.2018, по день припинення доступу до інформації, що має ступені секретності «Цілком таємно» та «Таємно»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37, ) встановити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % від посадового окладу за період з 20.03.2018 року, з дня коли знову встановлено доступ до інформації із ступенем секретності "цілком таємно" та "таємно" по 01.10.2018, по день припинення доступу до інформації, що має ступені секретності «Цілком таємно» та «Таємно»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37, ) встановити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % від посадового окладу за період з 10.10.2018 року, з дня коли знову встановлено доступ до інформації із ступенем секретності "цілком таємно" та "таємно" по 31.07.2021 по день звільнення з органів Національної поліції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у період з 29.06.2016 по 24.01.2018, з 20.03.2018 по 01.10.2018, з 10.10.2018 по 31.07.2021 наказами ГУНП йому було надано доступ до державної таємниці, однак, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень не встановлювалась та не виплачувалась, що на думку позивача є протиправною бездіяльністю відповідача.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову стверджує, що допуск до державної таємниці за суттю та правовою природою є виключно дозволом на роботу із інформацією категорії державна таємниця, проте не є безумовним доказом фізичного виконання громадянином такої роботи. Вказав, що позивачем не надано жодних доказів того, що у спірні періоди ним здійснювалась постійна робота з відомостями, що становлять державну таємницю. Наявність допуску до роботи в умовах режимних обмежень не є безумовною підставою для призначення та виплати надбавки, про що сформована судова практика.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено з матеріалів справи, що позивач в період з 07.11.2015 по 31.07.2021 проходив службу в ГУНП в Житомирській області.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу. позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату такої надбавки.

Листом ГУНП в Житомирській області від 15.02.2022 №12зі/12/01-2022 позивача повідомлено, що в період проходження позивачем служби у ГУНП в Житомирській області з листопада 2015 року по липень 2021 року мотивовані рапорти керівників відділу спеціальної поліції, Житомирського відділу поліції та Житомирського районного управління поліції щодо встановлення позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень до ГУНП в Житомирській області не надходили. Відповідно правових підстав для встановлення, нарахування та виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків немає.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невстановлення, ненарахування та невиплати позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з 29.06.2016 по 24.01.2018, з 20.03.2018 по 01.10.2018, з 10.10.2018 по 31.07.2021, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про державну таємницю" від 21 січня 1994 року №3855-XII (далі - Закон №3855-XII) визначено, що державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.

Відповідно до ч.1 статті 22 Закону №3855-XII залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Частиною 2 статті 22 Закону № 3855-ХІІ вказано, що допуск до державної таємниці із ступенями секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно" надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

Згідно ч. 4 статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, допуск до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.

Надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю (ч. 7 статті 22 Закону №3855-ХІІ).

Статтею 30 Закону №3855-XII визначено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 затверджено Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення № 414).

Пунктом 2 Положення № 414 визначено, що особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Відповідно до п.5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно п.6 Положення №414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи. Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Абзацами 10, 11 Порядку №260 передбачено, що надбавка за службу в умовах режимних обмежень установлюється поліцейським за займаною посадою наказом по особовому складу на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів відповідного органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу. Надбавка за службу в умовах режимних обмежень виплачується поліцейським з дня призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці, але не раніше дня оформлення допуску до державної таємниці.

Враховуючи наведені правові норми, необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Невиплата надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 січня 2021 року по справі №240/229/20.

Крім того, робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 року у справі №806/2056/18.

Судом встановлено, що позивач, зокрема в період з 29.06.2016 до 31.07.2021 проходив службу в Національній поліції України, а саме ГУНП в Житомирській області , що сторонами не заперечується.

З листа ГУНП в Житомирській області від 11.01.2022 №4зі/105/05/13-2022 вбачається, що в період проходження позивачем служби з 07 листопада 2015 року по 31 липня 2021 року на посадах Головного управління Національної поліції в Житомирській області, включених до номенклатури посад працівників, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці позивач мав допуск до державної таємниці за формою 2 (два), наданий висновком Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 22.12.2009 року №993 та розпорядженням Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 19.03.2018 року №24д.

На підставі наказів ГУНП в Житомирській області "Про надання доступу до державної таємниці" від 29.06.2016 №37о/с дск, від 20.03.2018 №18 о/с дск, від 01.10.2018 №1д, від 10.10.2018 №31 о/с, від 02.04.2021 №12д ОСОБА_1 мав допуск до державної таємниці (для роботи з інформацією, що має ступені секретності "Цілком таємно" та "Таємно").

Відповідно до ч.1 статті 22 Закону №3855-XII залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 за період служби, та в періоди надання доступу до державної таємниці, а саме з 29.06.2016 по 24.01.2018, з 20.03.2018 по 01.10.2018, з 10.10.2018 по 31.07.2021 (день звільнення) не встановлювалася надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, що сторонами не заперечується.

Згідно з листом ГУНП в Житомирській області від 11.01.2022 №4зі/105/05/13-2022 в період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 31 липня 2021 року відповідно до журналів обліку у вищезазначений період позивачем було створено (підготовлено) та опрацьовано 15 матеріальних носіїв секретної інформації з грифом секретності "Цілком таємно" та 109 матеріальних носіїв секретної інформації з грифом секретності "Таємно".

Водночас, суд враховує, що позивач проходив службу на посаді оперуповноваженого, виконанням обов`язків якого є розслідування злочинів, яке у свою чергу пов`язане зі здійсненням роботи з матеріалами, які можуть становити державну таємницю з грифом секретності таємно та цілком таємно.

Як наслідок, суд враховує, що якщо особа отримала у встановленому порядку допуск та доступ до державної таємниці (що в свою чергу встановлено судом), працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414, про що видати відповідний наказ.

Суд зазначає, що відсутність наказу керівника та невиплата надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, не означає, що ОСОБА_1 не виконував роботу, пов`язану з доступом до державної таємниці, оскільки такий доступ до державної таємниці у позивача був.

Посилання відповідача на те, що наявність допуску до державної таємниці у позивача під час проходження служби не тягне за собою обов`язку автоматично нарахувати та виплачувати надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, суд вважає необґрунтованими, оскільки у разі коли особа має відповідний доступ до державної таємниці і за умовами своєї професійної діяльності постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону України "Про державну таємницю" виникає право на отримання компенсації.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 28.01.2021 року у справі №240/229/20, від 25.07.2019 року у справі №296/6615/17.

Підсумовуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що обсяг функціональних обов`язків ОСОБА_1 за посадами оперуповноваженого відділення спеціальної поліції, оперуповноваженого ВКП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області та умови, яким він повинен був відповідати для того, щоб бути призначеним на цю посаду та виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю, передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач у період проходження служби з 29.06.2016 по 24.01.2018, з 20.03.2018 по 01.10.2018, з 10.10.2018 по 31.07.2021 мав допуск до державної таємниці. Однак, рапортів про встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби та постійну роботу з відомостями, що становлять державну таємницю щодо ОСОБА_1 не складалися та відповідні накази керівника не видавалися.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з 29.06.2016 по 24.01.2018, з 20.03.2018 по 01.10.2018, з 10.10.2018 по 31.07.2021, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Таким чином, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З підстав вищенаведеного, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Головного управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу за період проходження служби з 29.06.2016 по 24.01.2018, з 20.03.2018 по 01.10.2018, з 10.10.2018 по 31.07.2021.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судових витрат, а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для компенсації таких.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 260-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м.Житомир,10008. Код ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з 29.06.2016 по 24.01.2018, з 20.03.2018 по 01.10.2018, з 10.10.2018 по 31.07.2021.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу за період з 29.06.2016 по 24.01.2018, з 20.03.2018 по 01.10.2018, з 10.10.2018 по 31.07.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа