Справа № 500/4743/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа №500/4743/23

16 серпня 2023 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мартиць О.І., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2023 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

- визнати проведене в УДМС у Тернопільській області обчислення його стажу державної служби таким, що не відповідає нормам права;

- зобов`язати УДМС у Тернопільській області:

- включити до стажу позивача державної служби весь період його служби в органах внутрішніх справ України з 26.12.1997 по 30.05.2016 включно та оформити таке обчислення його стажу державної служби;

- внести зміни до п. 2 наказу УДМС у Тернопільській області від 05.10.2021 №460/06 - змінити його стаж державної служби на 20 років 5 місяців 14 днів, а надбавку за вислугу років - на 50% посадового окладу;

- скасувати в частині встановлення позивачу надбавки за вислугу років у неналежному розмірі, накази УДМС у Тернопільській області від 26.07.2022 №315/06 та інші накази "Про встановлення надбавки за вислугу років...", які щорічно видавались з 2022 року;

- донарахувати позивачу дні додаткової щорічної відпустки за 2022-2023 роки, ненараховані через неправильне обчислення стажу державної служби, виходячи з належної тривалості його додаткової відпустки 15 днів на рік: 4 дні за 2023 рік, 5 днів за 2022 рік та 1 день за 2021 рік;

- провести перерахунок та виплатити позивачу недоплачену частину надбавки за стаж державної служби, стаж роботи в державних органах та інших виплат, які перебувають у залежності від фактичного розміру цих надбавок і виплачувались йому за період роботи в УДМС у Тернопільській області з 20.11.2018.

Ухвалою від 07.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з зазначенням підстав для поновлення строку звернення до суду, які можуть бути визнані поважними, а також доказами, що їх підтверджують.

11.08.2023 від позивача до суду поступила заява про поновлення процесуального строку, в якій просить прийняти її до розгляду та відкрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку позивач зазначає, що ним оскаржується відповідь відповідача від 12.07.2023 №6101.9-6422/61.1-23, на звернення від 30.05.2023 і отримана ним 18.07.2023.

Зауважує, що саме з дати отримання оскаржуваної відповіді йому стало відомо, які саме періоди служби в міліції йому не зараховано до стажу державної служби, оскільки до цього моменту були відомі лише кількість років, місяців та днів, зарахованих до стажу державної служби.

Вважає, що даний спір виходить за межі спорів у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби і включає відновлення права на належний розмір заробітної плати та набуту тривалість відпустки, оскільки порушення його права на правильне обчислення стажу державної служби призвело до заниження розміру заробітної плати та зменшення кількості днів додаткової відпустки, що відбувається дотепер.

Вказує, що з наказом про прийняття його на державну службу від 05.10.2021 №460/06 "Про призначення ОСОБА_1 ", у якому містився стаж державної служби у розмірі 15 років 01 місяць 27 днів позивач був ознайомлений невдовзі після його підписання, а про те які саме періоди служби в ОВС не увійшли до вказаного розрахунку йому стало відомо на підставі відповіді від 12.07.2023. До проведення аналізу судової практики та моменту початку збору доказів для його звернення до відповідача від 30.05.2023 йому не було відомо, порушено його право чи ні (підтверджується матеріалами позовної заяви та додатками доданої до неї).

При розгляді поданої заяви судом враховано наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята 122 КАС України).

В ухвалі суду від 07.08.2023 про залишення позовної зави без руху було зазначено "Тобто, спірні відносини пов`язані зі проходженням публічної служби, а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають норми частини п`ятої статті 122 КАС України.

Суддя зазначає, що у даній категорії справ законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Як зазначає позивач в позовній заяві наказом УДМС від 05.10.2021 №460/06 "Про призначення ОСОБА_1 " до стажу державної служби включено лише окремі періоди вислуги в органах внутрішніх справ і він становить 15 років 01 місяць 27 днів і встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 45% посадового окладу станом на 11.10.2021. Позивач вважає, що за умови правильного розрахунку його стажу державної служби, така надбавка ще на початок роботи в УДМС повинна була скласти 50%, оскільки маючи 20 років стажу державної служби, із урахуванням положень ст. 52 Закону №889, за кожний рік стажу нараховується надбавка 3% до посадового окладу, але не більше 50%".

Суд встановив, що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 31.07.2023 тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

У випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті на публічну службу, проходженні чи звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Так, на думку позивача, строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з дня отримання ним 18.07.2023 відповіді відповідача від 12.07.2023 №6101.9-6422/61.1-23, на його звернення від 30.05.2023.

Такі доводи позивача суд оцінює критично, оскільки процесуальний закон пов`язує обчислення строку звернення до суду з моментом, коли особа дізналася про порушення своїх прав або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто позивач був ознайомлений з наказом про прийняття на державну службу від 05.10.2021 №460/06 "Про призначення ОСОБА_1 ", у якому містився стаж державної служби у розмірі 15 років 01 місяць 27 днів, проте які саме періоди служби в ОВС не увійшли до вказаного розрахунку йому стало відомо на підставі відповіді від 12.07.2023.

Відтак, суд вважає, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти через півтора року після ознайомлення з наказом в якому містився розрахунок стажу державної служби.

При цьому, частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Таким чином, доводи позивача, що строк звернення до суду слід було обчислювати з дати отримання ним 18.07.2023 відповіді відповідача від 12.07.2023, а не з дати ознайомлення з наказом про прийняття на державну службу від 05.10.2021 №460/06 "Про призначення ОСОБА_1 " коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав стосовно обчислення його стажу державної служби є безпідставними.

При цьому суд критично оцінює твердження позивача про те, що до проведення аналізу судової практики та моменту початку збору доказів для його звернення до відповідача від 30.05.2023 йому не було відомо, порушено його право чи ні.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у своєму рішенні від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 навів тлумачення поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Так, суд найвищої інстанції зазначив, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У цій справі Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду також відзначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

В ухвалі від 25.03.2021 у справі №9901/86/21, вирішуючи питання дотримання строку з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, Верховний Суд зазначив, що "Твердження ж ОСОБА_1 про те, що строк звернення до суду з позовом має обраховуватись, починаючи з 10 березня 2021 року - дати отримання ним трудової книжки, є безпідставними, адже процесуальним законом початок перебігу строку звернення особи до суду з позовом пов`язується саме з датою, коли вона дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто, в даному випадку, про видання Президентом України оскаржуваного Розпорядження".

В ухвалі від 12.03.2021 у справі №9901/64/21 Верховний Суд вказав на таке:

"При цьому, варто зауважити, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду".

Частина друга статті 44 КАСУ України, частина перша статті 45 цього ж Кодексу вказують на те, що учасники справи повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Ці норми конкретизують характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Отже, учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 6, частин першої, другої статті 7 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

На переконання суду позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до суду позивача упродовж встановленого законом строку, а наведені позивачем у заяві обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, носять суб`єктивний характер, а отже не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Тому суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, не є поважними.

Частиною другою статті 123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадку, передбаченому частиною другою статті 123 КАС України.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (частина шоста статті 169 КАС України).

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартиць О.І.