Справа № 817/1590/16
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 817/1590/16

адміністративне провадження № К/990/26064/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року (прийняту в складі: головуючого судді Друзенко Н.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Гудима Л.Я. суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.),

УСТАНОВИВ

І. Суть спору

1. Публічне акціонерне товариство "Рівнеазот" (далі - ПАТ "Рівнеазот", позивач, товариство) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі- відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 26.09.2016.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що висновки податкового органу, які викладені в акті перевірки та покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, не відповідають фактичним обставинам справи. Указав, що порушення статей 1, 2 Закону № 185/94-ВР є порушеннями валютного законодавства, які підпадають під визначення порушень, за які застосовуються адміністративні-господарські санкції, передбачені статтею 238 Господарського кодексу України, а тому оскільки на день прийняття податкового повідомлення-рішення від 26.09.2016 року № , строки, передбачені статтею 250 Господарського кодексу України, вже сплинули то застосування відповідачем адміністративно-господарських санкцій у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є неправомірним. Вказав, що п.16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" чітко визначив компетентний орган, що здійснює застосування фінансових санкцій за порушення статті 9 цього Декрету, та не передбачає множинного тлумачення своїх положень, тому застосування до ПАТ "Рівнеазот" штрафних санкцій Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби не належить до його компетенції та є протиправним.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі №817/1590/16, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Рівнеазот» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 26.09.2016 року № та №.

4. Постановою Верховного Суду від 14.09.2021 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11.11.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі №817/1590/16 в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.09.2016 року, яким нарахована сума грошового зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, у розмірі 862926,87 грн. скасовано та у цій частині справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції; у решті постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11.11.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі №817/1590/16 залишено без змін.

5. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року в задоволенні адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 26.09.2016 року відмовлено повністю.

6. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 250 Господарського кодексу України в силу обмеження, що містить частина друга цієї статті, а строк застосування відповідної санкції за податковим повідомленням-рішенням № від 26.09.2016 року відповідає вимогам пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України.

IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

7. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції товариство подало касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у справі №817/1590/16 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

8. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №817/1590/16 стало оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з посиланням у касаційній скарзі на пункт 1,3,4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

9. Так, позивач зазначає, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні застосував норму права стосовно нарахування пені без урахування висновку у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 по справі №820/4000/17, що є підставою для касаційного оскарження у відповідності до п. 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

9.1. Товариство вважає, застосування до ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» фінансову відповідальність у вигляді нарахування пені за порушення строку зарахування виручки резидентом в іноземній валюті на валютний рахунок в уповноваженому банку на підставі Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», який втратив чинність з 07.02.2019, - є порушення статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, оскільки зі втратою чинністю цього Закону така відповідальність скасувалася.

9.2. Щодо підстав на касаційне оскарження згідно п. 3 ч.4 статті 328 КАС України, скаржник указує, що на час звернення з касаційною скаргою відсутній висновок щодо правильного застосування (визначення початку строку) зарахування виручки в іноземній валюті від експорту продукції на валютний рахунок в уповноваженому банку.

На думку ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» стаття 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 повинна застосовуватися з урахуванням того, що ОАО Минудобрения згідно п. 4.4. Контракту №БИ-1538-15 від 30.06.2015 повинно оплатити поставлений товар протягом 90 днів. А датою поставки вважається дата отримання Товару Покупцем, вказана в автотранспортній накладній СМР. Отже, ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» фактично не могло виконати зобов`язання покладені Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 щодо зарахуванню виручки у іноземній валюті на його валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контракті №БИ-1538-15 від 30.06.2015.

9.3. Щодо підстав на касаційне оскарження згідно п.4 ч.4 статті 328 КАС України, скаржник вказує на те, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази щодо відсутності порушення законодавчо встановлених термінів по взаємовідносинах з нерезидентом ОАО «Минудобрения», бо у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2022 відсутня правова позиція суддів щодо цього питання.

10. Письмового відзиву на вказану касаційну скаргу від відповідача до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

11. 28 листопада 2022 року справа №817/1590/16 надійшла на адресу Верховного Суду.

IV. Установлені судами фактичні обставини справи

12. На підставі направлення від 09.08.2016 року №485 та наказу від 03.08.2016 року №528, згідно з пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 статті 78 Податкового кодексу України, в період з 09.08.2016 року по 30.08.2016 року, головним державним ревізором-інспектором Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Рівнеазот» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за угодами: №784-15-006 від 28.10.2015 року, №784-15-001 від 02.10.2015 року, №784-15-005 від 07.10.2015 року, №756-15-027 від 03.04.2015 року, №756-15-060 від 15.05.2015 року, №756-15-050 від 05.05.2015 року, №756-15-049 від 05.05.2015 року, №756-15-046 від 28.04.2015 року, №756-15-061 від 12.05.2015 року, №756-15-064 від 15.05.2015 року, №756-15-054 від 05.05.2015 року, №756-15-044 від 24.04.2015 року, №756-15-025 від 03.04.2015 року, №756-15-042 від 20.04.2015 року, №756-15-037 від 14.04.2015 року, №756-15-035 від 14.04.2015 року, №756-15-062 від 12.05.2015 року, №756-15-045 від 24.04.2015 року, №756-15-058 від 08.05.2015 року, №756-15-053 від 05.05.2015 року, №756-15-031 від 06.04.2015 року, №756-15-059 від 15.05.2015 року, №756-15-048 від 30.04.2015 року, №69783/03/15 від 17.02.2015 року, №БИ-1538-15 від 15.07.2015 року, №756-14-081 від 24.11.2014, №756-15-007 від 12.02.2015 року, №756-15-009 від 18.02.2015 року, №756-15-023 від 27.03.2015 року, №756-15-021 від 16.03.2015 року, №756-15-024 від 02.04.2015 року, №756-15-026 від 03.04.2015 року, №756-15-028 від 03.04.2015 року, №756-15-029 від 03.04.2015 року, №756-15-032 від 07.04.2015 року, №756-15-034 від 09.04.2015 року, №756-15-036 від 14.04.2015 року, №756-15-038 від 15.04.2015 року, №756-15-039 від 15.04.2015 року, №756-15-040 від 15.04.2015 року, №756-15-041 від 15.04.2015 року, №69783/12/15 від 01.12.2015 року.

13. Результати перевірки оформлені актом «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Рівнеазот» () з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій на підставі отриманих листів від ПАТ «КБ «НАДРА» та АБ «Кліринговий дім» №1354/28-10-14-02/05607824 від 06.09.2016 року (а.с.123-191 том 1).

14. Перевіркою встановлено порушення термінів розрахунків згідно ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 року за період з 12.02.2015 по 31.07.2016 за наступними угодами:

- №756-15-035 від 14.04.2015 року з нерезидентом «NF Trading AG» (Швейцарія): між граничним терміном отримання коштів на суму 4561549,48 дол. США, який закінчується 17.08.2015 року та днем прийняття позовної до МКАС при ТПП України, тобто 19.08.2015 року, відбулося порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків на 1 день (18.08.2015 року);

- №756-15-053 від 05.05.2015 року з нерезидентом «NF Trading AG» (Швейцарія): між граничним терміном отримання коштів на суму 1117181,84 дол. США, який закінчується 17.08.2015 року, та днем прийняття позовної до МКАС при ТПП України, тобто 19.08.2015 року, відбулося порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків на 1 день (18.08.2015 року);

- №БИ-1538-15 від 30.06.2015 з нерезидентом ОАО «Минудобрения» (російська федерація): оплата за МД №012253 від 15.07.2015 року (граничний термін надходження грошових коштів - 13.10.2015 року) надійшла з простроченням законодавчо встановлених термінів розрахунків на 8 днів (14.10.2015 року - 21.10.2015 року);

- №756-15-021 від 16.03.2015 року з нерезидентом «NF Trading AG» (Швейцарія): Між граничним терміном отримання коштів на суму 168320,00 дол. США, який закінчується 06.07.2015 року, та днем прийняття позовної до МКАС при ТПП України, тобто 08.07.2015 року, відбулося порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків на 1 день (07.07.2015 року);

- №756-15-029 від 03.04.2015 року з нерезидентом «NF Trading AG» (Швейцарія): Між граничним терміном отримання коштів на суму 5775000,00 дол. США, який закінчується 14.07.2015 року, та днем прийняття позовної до МКАС при ТПП України, тобто 16.07.2015 року, відбулося порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків на 1 день (15.07.2015 року);

- №756-15-032 від 07.04.2015 року з нерезидентом «NF Trading AG» (Швейцарія): Між граничними термінами отримання коштів на суми 66120,00 дол. США та 119 016,00 дол. США, які закінчуються 13.07.2015 року та 14.07.2015 року відповідно, та днем прийняття позовної до МКАС при ТПП України, тобто 16.07.2015 року, відбулося порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків у кількості 2 дні (14.07.2015 року - 15.07.2015 року) та 1 день (15.07.2015 року) відповідно до кожної з недоодержаної сум;

- №756-15-034 від 09.04.2015 року з нерезидентом «NF Trading AG» (Швейцарія): Між граничним терміном отримання коштів на суму 153816,00 дол. США, який закінчується 14.07.2015 року, та днем прийняття позовної до МКАС при ТПП України, тобто 16.07.2015 року, відбулося порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків на 1 день (15.07.2015 року);

15. Перевіркою також установлено порушення термінів розрахунків згідно ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 року за наступними угодами:

- №69783/03/15 від 17.02.2015 року з нерезидентом «РСС Trade & Services GmbH» (Німеччина): Недопоставка товару (неповернення частини передоплати) у розмірі 39,02 євро, за здійснену передоплату згідно платіжного доручення від 19.05.2015 року №62; граничний термін надходження товару (повернення коштів) - 17.08.2015 року, а станом на 31.07.2016 кошти у розмірі 39,02 євро не надходили; Період прострочення складає 349 днів (18.08.2015 року - 31.07.2016);

- №69783/12/15 від 01.12.2015 року з нерезидентом «РСС Trade & Services GmbH» (Німеччина); з порушенням законодавчо встановлених термінів розрахунків на 14 днів (07.06.2016 року - 21.06.2016 року) відбулось повернення частини передоплати у розмірі 19,56 євро (544,32 грн.) за здійснену передоплату згідно платіжного доручення від 09.03.2016 року №137; Граничний термін надходження товару (повернення коштів) - 07.06.2016 року.

16. Не погоджуючись з висновками акта перевірки ПАТ «Рівнеазот» 15.09.2016 року подало письмово свої заперечення (а.с.63-68 том 1).

17. 22.09.2016 року відповідачем надано відповідь за № 4072/10/28-10-14-02-10, у якій зазначено, що ПАТ «Рівнеазот» при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порушено вимоги валютного законодавства, в частині неповернення валютної виручки на територію, що призвело до нарахування пені в сумі 862926,87 грн. На таких підставах заперечення платника податків були відхилені (а.с.69-71 том 1).

18. 26.09.2016 року на підставі акта перевірки №1354/28-10-14-02/05607824 від 06.09.2016 року контролюючим органом винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення №, згідно з яким ПАТ «Рівнеазот» нараховано суму грошового зобов`язання за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД», у розмірі 862926,87 грн. (а.с.9 том 1).

19. Розрахунок пені за зовнішньоекономічними угодами ПАТ «Рівнеазот» наведено в додатку до податкового повідомлення-рішення № від 26.09.2016 року (а.с.10-11 том 1).

20. Фактично позивач заперечує лише висновки податкового органу про порушення законодавчо встановлених термінів по взаємовідносинах з нерезидентом ОАО «Минудобрения» (Російська Федерація).

21. Суд звертає увагу на те, що касаційний перегляд здійснюється частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.09.2016 року, яким нарахована сума грошового зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, у розмірі 862926,87 грн.

V. Позиція Верховного Суду

22. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

24. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

25. За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

26. Статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності-з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

27. Згідно із статтею 2 указаного Закону імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

28. Натомість, частиною 4 зазначеної статті Національному банку України було надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

29. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» доповнено частину першу статті 25 Закону України «Про Національний банк України» шляхом надання Національному банку України повноважень щодо зміни строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

30. Відповідно до 1 першої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

31. Отже, законодавство передбачало санкцію за порушення резидентами дев`яностоденного строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

32. Так, актом перевірки зазначено, що оплата за митною декларацією №012253 від 15.07.2015 (граничний термін надходження грошових коштів 13.10.2015) надійшла на поточний рахунок позивача у сумі 1998803,81 російських рублів, що становить 25% валютної виручки, які залишаються у розпорядженні резидента (Постанова НБУ від 03.09.2015 №581), з простроченням законодавчо встановлених термінів розрахунків на 8 днів (14.10.2015 21.10.2015).

33. Товариство наголошує, що початкова дата відповідачем визначена не вірно, так як умови поставки за контрактом №БИ-1538-15 від 30.06.2015 з вищеназваним нерезидентом були визначені, як «DAP Росошь (РФ)» згідно з Інкотермс 2010, а за пунктом 3.3. контракту датою поставки вважається дата отримання товару покупцем, вказана в автотранспортній накладній CMR. (а.с.133-199 том 1). Відповідно ж до міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №000892, товар поставлений по контракту №БИ-1538-15 від 30.06.2015 було отримано покупцем 22.07.2015 (а.с.200 том 1). Відтак, на переконання позивача граничним терміном розрахунку є 23.10.2015, а не 14.10.2015.

34. Проте, судами попередніх інстанцій правильно відхилено вказані посилання, оскільки дата поставки, і дата розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів для цілей встановлення наявності або ж відсутності порушень вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 встановлювались виключно нормами цього Закону, а тому визначення сторонами зовнішньоекономічного контракту інших строків не мало при вирішенні питання відповідальності жодного правового значення.

35. Відповідно до вимог статті 1 Закону №185/94-ВР, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів (Постанова НБУ №354 від 03.06.2015) з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

36. Отже, Закон чітко визначав, що датою для обрахунку строку для визначення граничного терміну розрахунку за експортований товар є дата ВМД, а тому дата CMR не мала жодного правового значення, і ні за яких умов не могла розглядатися, як підстава для зміни термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

37. Щодо доводів скаржника на те, що Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» втратив чинність з 7 лютого 2019 року на підставі Закону України «Про валюту і валютні операції», тобто не діє на час розгляду даної справи судом, не спростовує правопорушення допущені позивачем у 2015-2016 роках і не може розглядатися як підстава для звільнення його від відповідальності.

38. На момент винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення №, Закон №185/94-ВР був чинним, тобто на час застосування до позивача відповідної санкції, така була передбачена на законодавчому рівні.

39. Суди попередніх інстанцій висновували, що частиною 1 статті 250 ГК України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

40. Частиною другою цієї статті встановлено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

41. Згідно з підпунктом 14.1.265. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

42. Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо, зокрема згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

43. За пунктом 58.2. статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

44. Згідно з пунктом 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність), зокрема, платників податків, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

45. Пунктом 109.2 вказаної статті передбачено, що вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

46. Відповідно до підпункту 111.1.1 пункту 111.1 статті 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується, зокрема, фінансова відповідальність.

47. Пунктом 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

48. Відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу, тобто до закінчення 1095 днів.

49. Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 250 Господарського кодексу України в силу обмеження, що містить частина друга цієї статті, а строк застосування відповідної санкції за податковим повідомленням-рішенням № від 26.09.2016 року відповідає вимогам пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України.

50. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами першої та апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2016, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, діяв у межах та у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

51. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

52. Ураховуючи, що суди першої та апеляційної інстанції прийняли рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

VІ. Судові витрати

53. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасником справи, на користь якого ухвалено судове рішення, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

54. Керуючись статтями 3, 328, 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» - залишити без задоволення.

2. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у справі №817/1590/16-залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко