Справа № 465/7924/22
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

10.08.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засідання Кондрашин В.Р.

представника позивача Шишка О.М.

представника відповідача Габель Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.11.2022 року постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації №429 стосовно ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 13 600 гривень за правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП. Дану постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , належним чином її не було повідомлено, що позбавлено її прав відповідно до ст.268 КУпАП прав. Крім цього, адміністративна комісія в розумінні ст.251 КУпАП не навела жодного та допустимого доказу щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення. Постанова не містить посилання опису обставин, установлених під час розгляду справи, встановлених під час розгляду справи. Таким чином вважає, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить таку постанову визнати протиправною та скасувати за відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 15.03.2023 року поновлено пропущений строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що до адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації надійшов протокол про адміністративне правопорушення від Серія ВАВ №134268 від 19.10.2022 року відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. Протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП. Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду такого протоколу адміністративною комісією Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. Тому на підстав зібраних матеріалів 23.11.2022 року адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації було законно винесено постанову №429 про накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 13 600 гривень за правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення предстаників сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №429 від 23.11.2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13 600 гривень. за адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП(а.с.5).

Відповідно до вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.10.2022 року близько 15:35 год. будучи продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 здійснила продаж алкогольного напою «Лонгер манго» ємністю 0,33 л. неповнолітній особі, чим порушила ч.2 ст.156 КУпАП.

Відповідно до приписів частини 2 статті 156 КУпАП встановлено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі, зокрема, продаж слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі.

Тобто, формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі тютюнових виробів особі, яка не досягла вісімнадцяти років.

Згідно вимог ст.218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Крім цього, з аналізу положень цієї ж статті випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Зі змісту постанови №429 адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради від 23.11.2022 року вбачається, що рішення прийнято комісією лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому в протоколі(а.с.40) не зазначено особу, якій було здійснено продаж слабоалкогольного напою, її дані та вік та у графі щодо свідків зазначено не має.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 року справа №1/81171217/16 адміністративне провадження №К//18.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №134268 від 19.10.2022 року відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, судом встановлено, що у вказаному протоколі не зазначено інформації про свідків, вилучення напою «Лонгер манго» ємністю 0,33 л. та про наявність фіскального чека, що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до ч.1,2 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

В той же час безпосереднім об`єктом правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП є один напій «Лонгер манго» ємністю 0,33 л., який всупереч зазначеній вимозі закону працівником поліції вилучено не був.

Отже, алкогольний напій під час виявлення у неповнолітньої, підлягав вилученню посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а про таке вилучення цією ж особою мав складатися відповідний протокол або робитися запис, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення.

Натомість, зі змісту відповідної графи протоколу про адміністративне правопорушення, навпаки, вбачається, що «огляд речей не проводився, речі не вилучалися».

Таким чином, зазначені речові докази (слабоалкогольний напій, а саме Лонгер манго» ємністю 0,33 л.) не вилучався у неповнолітньої у визначений спосіб, не оглядались та не досліджувались під час провадження у справі.

Водночас, у протоколі так і в постанові зазначено, що напій «Лонгер манго» ємністю 0,33 л. є алкогольним напоєм, однак це не відповідає дійсності, оскільки такий є слабоалкогольним напоєм, що також не було враховано під час провадження у справі.

Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення, однак в такому не вказано про особу, яка здійснювала покупку напою, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Водночас письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 19.10.2022 року(а.с.47) суд не бере до уваги, оскільки адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради не здійснився виклик такої особи з метою отримання пояснень для встановлення всіх обставин справи, а також для спростування письмових пояснення особи, яка притягується до відповідальності зазначені у вищезазначеному протоколі.

Таким чином, суд констатує як порушення правил процесуального характеру при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 , так і недоведеність у діях зазначеної особи складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, оскільки на підставі одного тільки протоколу про адміністративне правопорушення, без підтвердження доказами обставин, викладених у ньому, неможливо з`ясувати фактичні обставини справи та встановити наявність чи відсутність складу правопорушення.

Окрім цього, представником відповідача не надано жодних фото, відео, чи інших доказів, які б підтверджували факти викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення серії Серія ВАВ №134268 від 19.10.2022 та постанові адміністративної комісії при Франківській районної адміністрації Львівської міської ради №429 від 23.11.2022 року.

За таких обставин, суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог КУпАП, дані, які містяться викликають сумніви щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Адміністративна комісія при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради при розгляді адміністративного матеріалу складеного відносно ОСОБА_1 та при винесенні постанови №429 від 23.11.2022 року не звернула уваги на зазначені порушення, не здійснила належної оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Суд також враховує постанову ВС у справі №177/525/17 від 08.07.2020, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У постанові від 26.04.2018 року по справі №338/855/17 Верховний Суд вказав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз обставин справи на предмет їх відповідності положенням законодавства свідчить про те, що відповідач формально підійшов до розгляду складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття за результатами його розгляду оскаржуваної постанови.

В ході ж розгляду даної адміністративної справи представниками відповідача належним чином не спростовано доводи представника позивача щодо неправомірності притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та відсутності доказів скоєння нею правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП є недоведеним.

Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

Суд також звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, належних доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП представником відповідачів не надано, а судом таких обставин не встановлено, суд приходить висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Разом з тим, на час судового розгляду справи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду першої інстанції визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень, в тому числі і визнавати складену постанову протиправною.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З вищевказаного, суд вважає, що вимоги позивача щодо скасування постанови є правомірними і такі позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а тому слід постанову адміністративної комісії при Франківській районної адміністрації Львівської міської ради №429 від 23.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП - скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушенням.

Також, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, яка є обов`язковою для застосування суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211,229, 241-246, 250, 268 КАС України -

в и р і ш и в :

позов частково задоволити.

Постанову адміністративної комісії при Франківській районної адміністрації Львівської міської ради №429 від 23.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП - скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушенням - закрити.

Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Адміністративна комісія Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, місцезнаходження: м.Львів вул. Ген. Чупринки, 85, .

Відповідач: Франківська районна адміністрація Львівська міська рада, місцезнаходження: м.Львів вул. Ген. Чупринки, 85, .

Повне судове рішення складено 15.08.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.