Справа № 200/5209/22
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року Справа№200/5209/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС України у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛД СТРОЙ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СЮЖЕТ ПЛЮС» про визнання правочину недійсним, стягнення отриманого за недійсним правочином,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Донецькій області звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛД СТРОЙ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СЮЖЕТ ПЛЮС», в якому просило:

визнати недійсним договір поставки від 23.09.2020 р. № 23-1/Кпп, укладений між ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» () та ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» (), на підставі якого виписано податкові накладні № 1 від 08.10.2020 р., № 5 від 09.10.2020 р., № 8 від 12.10.2020 р., № 11 від 13.10.2020 р., № 14 від 15.10.2020 р., № 17 від 16.10.2020 р., № 19 від 19.10.2020 р.;

стягнути в дохід держави з ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» 35 128 800,00 грн., а з ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» все одержане майно за договором поставки від 23.09.2020 р., а саме: кабельно-провідникову продукцію.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, шо за відомостями з Єдиного реєстру податкових накладних, в результаті фінансово-господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОЛД СТРОЙ» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЮЖЕТ ПЛЮС» () укладений правочин, на підставі якого було виписано податкові накладні: № 1 від 08.10.2020 року, № 5 від 09.10.2020, № 8 від 12.10.2020, № 11 від 13.10.2020, № 14 від 15.10.2020, № 17 від 16.10.2020, № 19 від 19.10.2020.

Позивач вважає, що відповідачі сторони вказаного договору не мали на меті досягти наслідків, обумовлених цим договором, а уклали його виключно для отримання податкової вигоди.

У зв`язку з ненаданням ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» жодного первинного документу щодо придбання товарів та їх подальшої реалізації на користь ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» комісією ГУ ДПС прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних ПН № 1 від 08.10.2020 року, № 5 від 09.10.2020, № 8 від 12.10.2020, № 11 від 13.10.2020, № 14 від 15.10.2020, № 17 від 16.10.2020, № 19 від 19.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі пункту 11 Порядку № 520.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на Постанову Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", у пункті якої 4 зазначено, що нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).

З наведених підстав позивач просив задовольнити заявлений позов.

Ухвалою судді від 19 грудня 2022 року позовна заява залишена без руху.

Ухвалою від 09 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначене підготовче засідання 10 лютого 2023 року.

10 лютого 2023 року підготовче засідання відкладено на 22 березня 2023 року у зв`язку з неявкою сторін.

07 березня 2023 року від представника відповідача - ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник проти позову заперечила. Зазначила, що позивачем не доведено в порядку, визначеному КАС України, нереальності спірного договору, його аргументи ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, не зазначена вина особи, яка мала б порушити/ або мала б намір порушити публічний порядок.

Також, представник відповідача послалася на висновки Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/11266/20-а, в якому були предметом дослідження спірні податкові накладні. Суд визначив, що для зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій контролюючий орган має витребувати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, вказавши, які саме аспекти належить висвітити платнику податків у своїх поясненнях. Натомість, надіслані ТОВ ВОЛД СТРОЙ документи містять вимогу щодо надання пояснень та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. Таким чином, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості актів індивідуальної дії призводить до їх протиправності. ТОВ ВОЛД СТРОЙ було надано повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, які складені із дотриманням вимог чинного законодавства.

З наведених підстав представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачем ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідно до вимог частини 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року поновлено Головному управління ДПС України у Донецькій області строк звернення до суду з цим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛД СТРОЙ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СЮЖЕТ ПЛЮС» про визнання правочину недійсним, розгляд справи призначений на 16 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд по суті 22 червня 2023 року.

22 червня 2023 року через неявку сторін розгляд справи відкладений до 27 липня 2023 року.

До судового засідання 27 липня 2023 року учасники справи не прибули, були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача - ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» надала заяву про відкладення розгляду справи на іншу узгоджену дату через участь у розгляді іншої справи 26.07.2023 у м. Кривий Ріг.

Суд, враховуючи тривалий строк розгляду справи та можливість надання пояснень та заяв по суті справи через систему «Електронний суд», не знайшов підстав для відкладення розгляду, оскільки представником відповідача не зазначено, яким чином участь у розгляді іншої справи 26.07.2023 перешкоджає її участі у розгляді цієї справи 27.07.2023.

Згідно з частиною 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 9 цієї ж статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Тому, відповідно до наведених норм, справа розглянута в письмовому провадженні впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини збройної агресії проти України.

Щодо повноважень позивача суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Головне управління ДПС у Донецькій області є юридичною особою публічного права установою, яка наділена правовим статусом контролюючого органу. Загальний обсяг правоздатності такого суб`єкта податкових відносин як «контролюючий орган» визначений положеннями статті 41 Податкового кодексу України. Зміст функцій контролю цих органів визначено положеннями статті 61 Податкового кодексу України.

У статті 20 Податкового кодексу України передбачені права контролюючих органів. Зокрема, за приписам підпункту 20.1.30. пункту 20.1 вказаної статті контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

З наведених підстав позивач у справі має повноваження на звернення до адміністративного суду з цим позовом, а також на використання та надання до суду результатів здійснення функцій контролю, передбачених статтями 61 та 62 Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини.

Між ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» та ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» складено договір поставки 23 вересня 2020 року № 23-1/кпп, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар кабельно-провідникову продукцію (повне найменування, номенклатура, кількісні та якісні характеристики, ціна якого вказується у специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість в порядку і за умовами, передбаченими цим Договором.

Згідно з умовами Договору продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується своєчасно здійснити оплату за товар та прийняти його, право власності на товар переходить до Покупця в момент передачі йому Товару.

Зобов`язання Продавця з поставки Товару вважаються виконаними, право власності на товар, а також ризики з його втрати переходять від Продавця до Покупця з моменту передачі товару (накладна чи інше).

Специфікацією № 1 до договору № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року визначено найменування, кількість, номенклатуру та загальну вартість партії товару, що поставляється, а саме: Дріт 2,61 та Дріт 2,13 на суму 35 128 800,00 грн., в тому числі ПДВ 5 854 800,00 грн.

ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» виставлено рахунок на оплату № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року на загальну суму 35 128 800,00 грн., в тому числі ПДВ 5 854 800,00 грн.

Після отримання від ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» платіжними дорученнями грошових коштів ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» виписані податкові накладні:

- № 1 від 08.10.2020 року; - № 5 від 09.10.2020 року,- № 8 від 12.10.2020 року,- № 11 від 13.10.2020 року,- № 14 від 15.10.2020 року,- № 17 від 16.10.2020 року,- № 19 від 19.10.2020 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді справи суд дослідив зміст обставин, викладених у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі № 200/11266/20-а, яким позов ТОВ ВОЛД СТРОЙ задоволено, зокрема, зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» - № 1 від 08.10.2020 року; - № 5 від 09.10.2020 року,- № 8 від 12.10.2020 року,- № 11 від 13.10.2020 року,- № 14 від 15.10.2020 року,- № 17 від 16.10.2020 року,- № 19 від 19.10.2020 року датою їх направлення.

Проте, за предметом спору справа № 200/11266/20-а стосувалася законності та обґрунтованості рішень комісії податкового органу щодо зупинення реєстрації податкових накладних. Як зазначено в мотивувальній частині судового рішення від 19 лютого 2021 року «…суд зазначає, що рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не є обґрунтованим та вмотивованим, та не містить переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, оскільки не встановлює, які саме первинні документи позивач не надав податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних позивача. В той же час, щодо аналізу господарських операцій між позивачем та його контрагентом в даній справі суд не надає оцінку реальності їх здійснення, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю…».

Тому рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі № 200/11266/20-а не має преюдиціального значення при розгляді цієї справи.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину містяться у статті 203 ЦК України, відповідно до частини 1 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною 5 зазначеної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2020 року у справі № 826/7917/17 зазначив, що при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Тому, надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд вказує, що з боку позивача, крім податкових накладних, надані копія договору № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року зі специфікацією № 1, копія рахунку на оплату ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року, копії платіжних доручень ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС», повідомлення форми №20-ОПП щодо ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС».

З боку відповідачів у цій справі не надано жодного доказу в обґрунтування заперечень проти позову.

Аналіз наданих документів свідчить про те, що договір поставки № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року не містить істотних умов (найменування товару, кількість, ціна).

Такі умови викладені лише у специфікації №1, що не суперечить вимогам закону, проте стисле найменування товару не дозволяє точно ідентифікувати його характеристики, якість, матеріал виготовлення, виробника тощо.

Крім того, зміст складених відповідачем документів не дозволяє встановити умови та спосіб доставки/перевезення, вид транспорту, адресу доставки товару.

При цьому умова договору № 23-1/кпп про поставку силами та за рахунок постачальника (п.3.3 договору) прямо суперечить змісту рахунку на оплату, який містить умову, що товар відпускається за фактом надходження коштів на п/р постачальника самовивозом.

Згідно зі специфікацією № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року та виставленим на оплату рахунком сумарна фізична маса товару складає 168 тон. Суд вважає загальновідомою обставиною, що транспортування такої маси товару, наприклад, залізницею потребує декілька вантажних вагонів. Через вказані обставини умови поставки товару суд вважає істотними для договору такого виду, проте такі умови сторонами не узгоджені, незважаючи на порівняно значну суму складеного договору.

Позивач наполягає, що згідно з відомостями інформаційних баз даних ДПС (ДФС) по ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» фінансова звітність взагалі не надавалась: звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 2018 року по теперішній час не надані; інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП не подавалась; інформація про наявність транспортних засобів згідно до АІС «Автомобіль» відсутня.

З огляду на вказане податковий орган зробив висновок про відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів наявними трудовими ресурсами з урахуванням часу, особливості проведення операцій, місцезнаходження майна; відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень орендодавця); відсутність інформації про транспортування та взяття в оренду транспортних засобів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні), вказує на відсутність об`єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за ПН по ланцюгу постачання.

Вказані відомості відповідачами не спростовані.

Суд також враховує, що станом на час розгляду справи строк поставки товару за договором № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року сплив, а відповідачами не зазначено про продовження строку дії чи виконання вказаного договору.

Незважаючи на це, з боку ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» суду не надано жодного доказу щодо фактичного виконання договору № 23-1/кпп, наявності чи придбання товару для забезпечення його поставки до ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС».

Тобто, відповідачами не надано жодної інформації про стан виконання договору№ 23-1/кпп чи його розірвання з поверненням сплачених ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» грошових коштів.

За вказаних обставин суд звертає увагу, що за приписами статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявні у справі докази в їх сукупності та з урахуванням часу виникнення спірних відносин вказують на відсутність у сторін договору поставки № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року намірів та можливостей виконувати цей договір відповідно до його змісту.

Водночас, подача на реєстрацію податкових накладних на наслідками руху коштів між відповідачами та ініціювання судового провадження у справі № 200/11266/20-а після зупинення реєстрації таких податкових накладних свідчить про намір відповідачів скористатися податковим кредитом, який виник внаслідок складення документів за спірним договором.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №2а-576/12/0970 право платника податку на збільшення валових витрат та на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку[...].

Ці обставини відповідно входять до предмета доказування при розгляді судом адміністративного позову стосовно правомірності рішення контролюючого органу про збільшення сум грошових зобов`язань із податку на прибуток, зменшення від`ємного значення суми ПДВ.[...]

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку[...].

Вказаною постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №2а-576/12/0970 також визначено, що презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 статті 77 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною 1 статті 77 обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Сам факт наявності у позивача податкових чи-то видаткових накладних, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами частини 4 статті 9 КАС України[...].

У цій справі відповідачами не спростовані доводи позивача щодо мети укладення договору поставки № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року такої, як штучне формування податкового кредиту, не спростовані відомості про фізичну неможливість виконання вказаного договору.

Крім того, явні дефекти змісту договірних відносин, такі як відсутність достатніх ідентифікуючих ознак товару вартістю 35 128 800 грн., відсутність погодження істотних умов поставки (транспорт, оплата перевезення, адреса постачання тощо), відсутність відомостей про виконання договору з боку продавця чи вимоги такого виконання з боку покупця за умови спливу строку поставки, в сукупності свідчать про відсутність наміру відповідачів реально виконувати складений ними договір поставки № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що вчинений відповідачами договір поставки № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року не спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним, натомість складений з метою безпідставного заволодіння майновими активами держави у вигляді податкового кредиту з податку на додану вартість, всупереч інтересам держави і суспільства, що обумовлює його недійсність.

Правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства передбачені статтею 228 ЦК України:

1. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

2. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

3. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Суду не надано відомостей про виконання оспореного договору шляхом поставки кабельної продукції з боку ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» на користь ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС». Отже, при розгляді справи не встановлено, що ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» отримало за нечинним правочином майнові активи, на які можливо звернути стягнення. За вказаних обставин позовні вимоги про стягнення з ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» на користь держави кабельно-провідникової продукції задоволенню не підлягають.

Водночас, фактичним предметом заявленого позову в частині звернення в дохід держави активів, передбачених недійсним правочином є застосування наслідків вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Тому, задовольняючи позов в цій частині в межах заявленого позову з урахуванням встановлених обставин справи, суд застосовує наведену норму частини 3 статті 228 ЦК України - в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного.

Тому заявлений позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання недійсним договору поставки № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року між ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» () та ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» () та стягнення в дохід держави з ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» отриманої суми 35 128 800 грн., а також вартості товару, належного до постачання ТОВ «СЮЖЕТ ПЛЮС» 35 128 800 грн., загалом 70 257 600 грн.

За приписами статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню, оскільки позов заявлений суб`єктом владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС України у Донецькій області (87515, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛД СТРОЙ» (87506, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Солідарності, д. 49,), Товариства з обмеженою відповідальністю «СЮЖЕТ ПЛЮС» (87515, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 9/22 ) про визнання правочину недійсним, стягнення отриманого за недійсним правочином задовольнити частково.

Визнати недійсним договір поставки № 23-1/кпп від 23 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОЛД СТРОЙ» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЮЖЕТ ПЛЮС» () як вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛД СТРОЙ» () на користь держави суму 70 257 600 (сімдесят мільйонів двісті п`ятдесят сім тисяч шістсот) грн. 00 коп., як одержане ним і належне з нього на відшкодування одержаного за недійсним правочином.

У задоволенні позовних вимог про стягнення в дохід держави з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЮЖЕТ ПЛЮС» кабельно-проводникової продукції - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов