Справа № 300/4699/22
Суддя: Антоняк Т. М.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 300/4699/22
Провадження № 2-а/344/177/23
У Х В А Л А

18 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись з матеріалами справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів.

22.11.2022 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів, передано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2022, справу передано на розгляд судді Бородовському С.О. (а.с. 15, т. 1).

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовського С.О. від 19 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів залишено без руху, із наданням позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали (а.с. 17-18, т. 1).

Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів - повернуто позивачу (а.с. 31, т. 1).

Як встановлено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 звертався до суду із заявами про роз`яснення ухвал суду, що постановлені у даній справі.

Так, відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 січня 2023 року, заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали від 19.12.2022 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів повернуто заявнику (а.с. 28, т. 1).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2023 року, заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали від 12.01.2023 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів повернуто заявнику (а.с. 74-75, т. 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2023 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали від 17.01.2023 про повернення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали від 12.01.2023 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів відмовлено (а.с. 113-114, т. 1).

Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 січня 2023 року про повернення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали від 19.12.2022, скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 222-223, т. 1).

Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 300/4699/22 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 224-225, т. 1).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2023 року про повернення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали від 12.01.2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 226-227, т. 1).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2023 року про відмову у задоволенні заявипро роз`яснення ухвали від 17.01.2023 у справі № 300/4699/22 залишено без змін (а.с. 228-230, т. 1).

08.08.2023 матеріали справи № 300/4699/22 надійшли з Восьмого апеляційного адміністративного суду до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.08.2023, зазначену справу передано судді Бородовському С.О. (а.с. 238, т. 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2023 року суддею Бородовським С.О. прийнято самовідвід від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів (а.с. 253-254, т. 1).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023, справу передано на розгляд судді Антоняку Т.М.

Як слідує з матеріалів справи, 11.08.2023 Доненко подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить визнати протиправною бездіяльність відповідача; визнати протиправним адміністративне затримання; зобов`язати відповідача прийняти рішення по адміністративній справі; зобов`язати відповідача прийняти рішення у формі постанови; стягнути з відповідача судові витрати 12 960 000 гривень та моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень (а.с. 239-245, т. 1).

Також у вимогах уточненої позовної заяви позивач просить звільнити його від судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Ознайомившись з матеріалами справи та заявою про уточнення позовних вимог вбачається, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху з наступних підстав.

Відповідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв. Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі. Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1 частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору для фізичної особи становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 1073,60 грн.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачем зазначено у позовній заяві дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

У пункті 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в листі ВАСУ від 01 січня 2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Дана правова позиція повністю узгоджується з постановою Верховного Суду у справі №761/11472/15-ц від 28 листопада 2018 року та відповідно пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в листі ВАСУ від 01 січня 2015 року.

Також висновок про необхідність сплачувати судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди міститься у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 року у справі № 712/23614/12 (адміністративне провадження № К/9901/6856/20).

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому розмірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає сплаті як за вимогу майнового характеру у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку заявлений позивачем розмір моральної шкоди складає 1 000 000,00 гривень, відтак 1 % від вказаної суми становить 10 000,00 гривень.

Позивач клопотав про звільнення його від судового збору на всіх стадіях розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 14 листопада 1950 року гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа «Креуз проти Польщі» рішення від 19 червня 2001 року), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, звертаючись до суду із заявою про звільнення від сплати судового збору особа повинна надати докази, що дають підставу звільнити її від сплати судового збору (зокрема в підтвердження своєї неплатоспроможності чи інших встановлених законом обставин).

Вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочення від сплати судового збору. Отже, суд має самостійно вирішити питання й про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору за умови існування належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача. При цьому обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про можливість звільнення сторони від сплати судового збору покладається саме на позивача.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, які слід усунути шляхом надання (надіслання) суду доказів на підтвердження сплати судового збору, який повинен бути сплаченим за реквізитами Івано-Франківського міського суду, а саме: Отримувач коштів ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37951998; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0009612; Код класифікації доходів бюджету 22030101 або належним чином засвідчених копії документів, що підтверджують звільнення його від сплати судового збору у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів - залишити без руху.

Надати позивачу строк - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Попередити позивача, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Суддя Антоняк Т.М.