Справа № 400/6138/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 р. № 400/6138/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів:Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54008, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вул. Соборності, 66,Полтава,Полтавська область,36014,
про:визнання протиправним та скасування рішення; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 21.04.2023 р. № 49 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 16.02.1983 р. по 29.10.1983 р., з 02.03.1993 р. по 24.10.1997 р., з 16.01.2003 р. по 14.07.2003 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем не враховано періоди роботи у зв`язку з недоліками заповнення трудової книжки, а також період отримання матеріальної допомоги по безробіттю.

19.06.2023 р. відповідачем подано відзив на позов, де вказано, що за наслідками розгляду заяви Позивача від 13.04.2023 року Головним управлінням прийнято рішення від 21.04.2023 №49, про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058) у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стражу. На день подання заяви про призначення пенсії від 13.04.2023 Позивач досяг 60 років, страховий стаж становить 25 років 04 місяці 01 день. До страхового стажу не враховані періоди роботи, згідно з трудової книжки НОМЕР_1 : - з 16.02.1983 по 29.10.1983, оскільки в порушення пункту 2.4. Інструкції № 58 запис про звільнення не завірений печаткою; - з 02.03.1993 по 24.10.1997, оскільки в порушення пункту 2.14. Інструкції № 58 відсутня назва підприємства в записі про прийнятті на роботу; - з 16.01.2003 по 14.07.2003, оскільки не підтверджено виплату матеріальної допомоги по безробіттю у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації як це передбачено абзацом 3 статті 24 Закону № 1058. Оскільки, на день звернення із заявою про призначення пенсії від 13.04.2023 страховий стаж Позивача складає 25 років 04 місяці 01 день, а законодавчо визначений необхідний страховий стаж становить 30 років, тому право на призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статі 26 Закону № 1058 у Позивача за заявою від 13.04.2023 відсутнє. Оскаржуване рішення відповідач вважає правомірним.

Ухвалою від 08.08.2023 р. суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якості другого відповідача по справі та надав строк для подачі відзиву до 15.08.2023 р. Ухвала отримана відповідачем 2 в електронному кабінеті 08.08.2023 р. У вказаний судом строк відповідач 2 відзиву не надав.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

13.04.2023 р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 1.

Рішенням відповідача 1 від 21.04.2023 р. № 49 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. У рішенні зазначено, що до страхового стажу не враховані періоди роботи, згідно з трудової книжки НОМЕР_1 :

- з 16.02.1983 р. по 29.10.1983 р., оскільки запис про звільнення не завірений печаткою;

- з 02.03.1993 р. по 24.10.1997 р., оскільки відсутня назва підприємства в записі про прийняття на роботу;

- отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 16.01.2003 р. по 14.07.2003 р., оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

До страхового стажу позивача зараховано 25 років 4 місяці 1 день.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком досяг 60 років. Таким чином, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 30 років страхового стажу. Саме відсутність 30 років страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У трудовій книжці позивача у всіх спірних періодах роботи зазначені номери і дати наказів, на підставі яких вони зроблені. Записи про звільнення з роботи засвідчені підписами відповідальних осіб і дефектів їх вчинення не мають.

Трудова книжка позивача вперше заповнювалась 01.09.1988 р. На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162. За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Отже, недоліки в оформленні записів у трудовій книжці не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача 1 щодо неможливості зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.

Щодо незарахування періоду отримання допомоги по безробіттю, суд виходить з того, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини 2 цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Приписами ст. 56 Закону № 1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що згідно запису 26 позивачу 16.01.2003 р. була розпочата виплата матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» згідно наказу №10 від 16.01.2003 р. та згідно запису 27 14.07.2003 р. припинена виплата матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» згідно наказу №130 від 14.07.2003 р.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що відповідно п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу для обчислення пенсії зараховується період одержання допомоги по безробіттю.

При цьому, зі змісту ст. 24 Закону № 1058 вбачається, що підставою для зарахування періоду до 1 січня 2004 року є записи в трудовій книжці, внесені органом державної служби зайнятості населення. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, підтвердити період одержання допомоги по безробіттю можна на підставі відповідної довідки служби зайнятості, що передбачено «Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Після 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються періоди, коли людина перебувала на обліку в центрі зайнятості і отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.04.2022 р. у справі № 638/7217/16-а, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Також, судом вказано, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу. Судом вказано, що законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише періоду, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітного.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», чинним на той час, зокрема ч. 1 ст. 28 було встановлено, що безробітним, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю надається за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Матеріальна допомога по безробіттю надається протягом 180 календарних днів у розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що записи трудової книжки позивача підтверджують саме отримання ним матеріальної допомоги по безробіттю згідно положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Доказів протилежного до суду не надано та судом в рамках реалізації принципу офіційного з`ясування обставин у справі не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідних періоді до страхового стажу позивача.

Отже, рішення від 21.04.2023 р. № 49 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належить скасуванню, а відповідні періоди навчання та роботи належать зарахуванню до страхового стажу позивача.

Оскільки позивач зареєстрований та перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, саме відповідач 2 зобов`язаний зараховувати страховий стаж та повторно розглядати заяву про призначення пенсії.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення від 21.04.2023 р. № 49 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 16.02.1983 р. по 29.10.1983 р., з 02.03.1993 р. по 24.10.1997 р., з 16.01.2003 р. по 14.07.2003 р. задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 21.04.2023 р. № 49 про відмову у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.02.1983 р. по 29.10.1983 р., з 02.03.1993 р. по 24.10.1997 р. та період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 16.01.2003 р. по 14.07.2003 р.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.04.2023 р. про призначення пенсії.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.08.2023 р.

Суддя Н. В. Лісовська