Справа № 140/4667/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4667/22 пров. № А/857/13359/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Дмитрук В.В.,

справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту судового рішення: не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив: - визнати протиправними дії щодо відмови в здійсненні перерахування пенсії з 2020 року з врахуванням раніше не врахованої при нарахуванні пенсії заробітної плати за серпень-грудень 1985 року, січень-грудень 1986 року, січень-серпень 1987 року, вересень-грудень 1990 року, січень-грудень 1991 року, січень-серпень 1992 року;

- зобов`язати перерахувати пенсію з 27.05.2020 з врахуванням раніше не врахованої при нарахуванні пенсії заробітної плати за серпень-грудень 1985 року, січень-грудень 1986 року, січень-серпень 1987 року, вересень-грудень 1990 року, січень-грудень 1991 року, січень-серпень 1992 року.

Рішенням від 11 серпня 2022 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин норми Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначенні пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату №919 від 05.07.2006, оскільки такий застосовується лише при призначенні пенсії. У даній справі пенсію позивачу призначено з 27.05.2020, а довідку, видану на підставі Порядку №919, позивач просив врахувати при здійсненні перерахунку пенсії.

Також Порядок №919 застосовується лише у випадку, коли страховий стаж особи з 1 липня 2000 року становить менш як 60 місяців. Відповідно до матеріалів пенсійної справи загальний страховий стаж позивача з 01 липня 2000 року складає більше 20 років.

На підставі наведеного, апелянт вважає, що його дії відповідають нормам права, що регулюють спірні правовідносини, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 27.05.2020.

Для обчислення розміру пенсії позивач надав ГУ ПФУ у Волинській області довідки, видані УСБУ у Волинській області №16-86 від 07.11.2019 та №16-87 від 07.11.2019.

Однак у вказаних довідках була відсутня інформація щодо розміру заробітної плати ОСОБА_1 за 1985-1986 роки, за січень-серпень 1987 року, вересень-грудень 1990 року, за 1991 рік, січень-серпень 1992 року у зв`язку з тим, що у вказані періоди ОСОБА_1 був в 1985-1987 роках відкомандирований для подальшого проходження військової служби у Вищу шкоду КДБ СРСР та в 1990-1992 роках в Червонопрапорний інститут КДБ СРСР ім. Ю. Андронова.

Вказані роки були враховані в страховий стаж позивача, однак без нарахування розміру заробітної плати, що підтверджується довідкою форми PC-право про страховий стаж (а.с.27).

Після неодноразових звернень в УСБУ у Волинській області про надання розміру грошового забезпечення за вище вказані періоди 18.01.2022 управлінням була підготовлена довідка №54/16-2 про розмір грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Управління КДБ УРСР по Волинській області оперативного складу контррозвідувальних підрозділів за визначеними критеріями, які відповідають істотним обставинам проходження військової служби ОСОБА_1 (а.с.30-31).

24.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 2020 року з врахуванням раніше не врахованої при нарахуванні пенсії заробітної плати за серпень-грудень 1985 року, січень-грудень 1986 року, січень-серпень 1987 року, вересень-грудень 1990 року, січень-грудень 1991 року; січень-серпень 1992 року (а.с.32). До вказаної заяви також додав оригінал доводки №54/16-2 від 18.01.2022.

ГУ ПФУ у Волинській області листом №1992-1055/М-02/8-0300/22 від 08.02.2022 повідомило позивача, що у зв`язку із суттєвими розбіжностями у сумах про заробітну плату в довідках УСБУ №16-86 від 07.11.2019, №16-87 від 07.11.2019 та в довідці №54/19/Х-104/23 від 03.04.2020 про відсутність інформації про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , з метою уточнення нарахованих сум заробітку спеціалістами управління до УСБУ було надіслано відповідний запит (а.с.33).

У відповіді УСБУ у Волинській області №54/19/370 від 18.05.2022 роз`яснено, що перераховані у довідках УСБУ №16-86 від 07.11.2019, №16-87 від 07.11.2019 та листі №54/19/Х-104/23 від 03.04.2020 відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 відповідають дійсності та не містять суперечностей (а.с.34).

Листом ГУ ПФУ у Волинській області №0300-0202-8/20449 від 02.06.2022 повідомлено позивача про відмову в обчисленні розміру пенсійної виплати відповідно до довідки УСБУ у Волинській області №54/16-2 від 18.01.2022, оскільки зазначена довідка виготовлялась не за формою, визначеною додатком до Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №919, а на запит адвоката за визначеними ним критеріями (а.с.35).

Позивач, вважаючи зазначені дії ГУ ПФУ у Волинській області протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дій пенсійного органу щодо відмови у врахуванні при перерахунку пенсії позивача довідки про заробітну плату від 18.01.2022, виданої Управлінням служби безпеки України у Волинській області, в частині визначення заробітної плати позивача за окремі періоди за результатами аналізу архівних даних щодо розміру грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Управління КДБ УРСР по Волинській області оперативного складу контррозвідувальних підрозділів за визначеними критеріями, які відповідають істотним обставинам проходження військової служби ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Згідно з п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За правилами частини першої статті 40 цього Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, Закон № 1058-IV встановлює, що заробітна плата за період до 30 червня 2000 року повинна враховуватись не лише в тому випадку, якщо страховий стаж осіб починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, а й за бажанням самих пенсіонерів.

Водночас спірним у цій справі є питання правомірності відмови пенсійного органу у врахуванні заробітної плати позивача за окремі місяці проходження ним військової служби у Вищій школі КДБ СРСР (1985-1987 роки) та в Червонопрапорному інституті КДБ СРСР ім. Ю Андропова (1990-1992 роки) (у зв`язку із не підтвердженням інформації щодо заробітної плати за ці періоди первинними документами) та з врахуванням при призначенні (перерахунку) пенсії даних про його заробітну плату в цих установах згідно з положеннями постанови КМУ від 05.06.2006 №919, якою затверджений Порядок визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату.

Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

У відповідності до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

За приписами п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2006 року № 919 «Про затвердження Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату» (далі - Порядок № 919), цей Порядок встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 р. становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 р. за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 р. у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Зі змісту наведених положень Порядку №919 видно, що цей Порядок застосовується лише у випадку призначення пенсії, якщо первинні документи про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) втрачені з незалежних від застрахованої особи причин, та за умови, що страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше як 60 місяців й у разі відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші календарні місяці страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01.07.2000.

За таких обставин заробітна плата визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника (п.1 ч.3 Порядку №919) або з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою), передбаченої відповідною галузевою угодою (п. 2 ч.3 Порядку №919).

Відсутність на підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника документів про нарахування та виплату заробітної плати (доходу), а також час та причини, що призвели до втрати таких документів, підтверджується довідкою роботодавця, правонаступника органу вищого рівня, Національного банку України щодо ліквідованих банків або відповідної архівної установи (ч.4 Порядку).

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що спірні періоди, за які пенсійний орган не врахував довідку Управління служби безпеки України у Волинській області від 18.01.2022 №54/16-2, були враховані до страхового стажу позивача.

Водночас заробітна плата за серпень-грудень 1985 року, січень-грудень 1986 року, січень-серпень 1987 року, вересень-грудень 1990 року, січень-грудень 1991 року, січень-серпень 1992 року правомірно не врахована пенсійним органом, оскільки така визначена відповідно до положень Порядку №919, який в даному випадку застосуванню не підлягає, так як страховий стаж позивача для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії, починаючи з 1 липня 2000 року перевищує 60 календарних місяців, та вказаний порядок підлягає застосуванню лише у випадку призначення пенсії, а не її перерахунку.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Вказані висновки відповідають також позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 08.10.2019 у справі №547/1211/16-а. Так, суд касаційної інстанції у подібних правовідносинах зазначив: «Пункт 1 Постанови № 919 встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 01 липня 2000 року становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 01 липня 2000 року за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01 липня 2000 року у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Порядок, визначений Постановою № 919, застосовується лише при призначенні, а не під час перерахунку пенсії, та лише у випадках, встановлених в пункті 1.

Відтак, встановивши, що у позивача є визначена заробітна плата за 73 місяці роботи з 01 липня 2000 року, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що відмовляючи у видачі довідки про розмір мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (слюсаря реакторного обладнання), передбаченої відповідною галузевою угодою, за календарний рік, що передує року, з якого призначено пенсію, відповідач діяв у відповідності до Постанови № 919».

У постанові від 26.06.2018 у справі №453/500/15-а Верховний Суд також вказав, що «Порядок, визначений постановою КМУ № 919, застосовується лише при призначенні, а не під час перерахунку пенсії, та лише у випадках, встановлених в пункті 1.

Оскільки відповідно до встановлених і досліджених судом першої інстанції обставин справи у позивача є визначена заробітна плата за 60 місяців роботи до 01.07.2000, колегія суддів погоджується з висновком Сколівського районного суду Львівської області про відсутність підстав для застосування при перерахунку пенсії норм постанови КМУ № 919.

Крім того, виходячи з аналізу нормативних актів щодо пенсійного забезпечення, обчислення пенсії із середньомісячної номінальної заробітної плати не передбачено».

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначено у пункті 28 рішення у справі "Молдавська проти України" (заява №43464/18), Суд враховує те, що закон, який застосований у цій справі не містить жодного положення, яке могло б ввести в оману заявника щодо його чинності та релевантності до відповідних правовідносин, а тому обмеження щодо реалізації відповідних прав скаржника було передбачуваним і обґрунтованим.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 140/4667/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16.08.2023