Справа № 280/3343/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року Справа № 280/3343/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач 1), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 23.11.2022 №18 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити з 16.11.2022 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажу роботи на пільгових умовах періоди його навчання в Металургійному технікумі ЗДІА з 01.098.1997 по 26.06.2000 та з 30.11.2000 по 30.06.2001.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилається на приписи ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» та зазначає, що до працевлаштування на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» навчався з 01.09.1997 по 30.06.2001 на денному відділенні в Металургійному технікумі Запорізької державної інженерної академії, у період навчання з 27.06.2000 по 29.11.2000 проходив виробничу практику у ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за професією підручний сталевара мартенівської печі мартенівського цеху, за якою в подальшому відбулось працевлаштування. Тобто, оскільки перерва між днем закінчення навчання - 30.06.2001 та днем зарахування на роботу за набутою професією - 08.07.2001 складає менш ніж три місяці, тому у відповідності до вищенаведеної норми законодавства, вважає, що час його навчання має зараховуватись при визначенні права на пільгову пенсію.

Ухвалою судді від 29.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу 1 запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 позов не визнав, 09.06.2023 через систему «Електронний Суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що за наявними документами до страхового та пільгового стажу позивача зараховано всі періоди трудової діяльності, страховий стаж становить 46 років 01 місяць 01 день, пільговий стаж за списком №1 становить 21 рік 04 місяці 23 дні, пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою 202(25) становить 23 роки 08 місяців 02 дні, пільговий стаж на роботах підземних провідних професій (20) становить 15 років 02 місяці 25 днів. Зауважує, що за наявними документами право на призначення пенсії позивач набуде 24.06.2032 або при набутті необхідного пільгового стажу 25 років відповідно до Постанови 202. Вважає, що враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону, здійснено структурним підрозділом Управління та 23.11.2022 винесено рішення про відмову у призначенні пенсії. На підставі викладеного, вважає дії Управління є правомірними та вмотивованими, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.06.2023 вирішено залучити до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 2), розгляд адміністративної справи розпочати спочатку.

Відповідач 2 позов також не визнав, 23.06.2023 через систему «Електронний Суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що з набранням чинності з 11.10.2017 змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148) щодо положень статті 114, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються на умовах виключно зазначеної статті. Пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за нормами Закону № 1058. Наголошує, що норми ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неконституційними не визнавались, а отже, ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є чинною. До того ж, у рішенні Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 розглядалося питання щодо законності підвищення пенсійного віку для категорій працівників, що визначені у ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», натомість питання, які розглядаються у цій справі, стосуються віку, необхідного для отримання пенсійного забезпечення на пільгових умовах за віком за приписами ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Звертає увагу суду, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 15.09.1998.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою від 16.11.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах.

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 23.11.2022 № 18 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням 50-річного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначено, що за наявними документами до страхового та пільгового стажу позивача зараховано всі періоди трудової діяльності, страховий стаж становить 46 років 01 місяць 01 день, пільговий стаж за списком №1 становить 21 рік 04 місяці 23 дні, пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою 202(25) становить 23 роки 08 місяців 02 дні, пільговий стаж на роботах підземних провідних професій (20) становить 15 років 02 місяці 25 днів. За наявними документами право на призначення пенсії позивач набуде 24.06.2032.

Про зміст рішення відповідача 1 листом від 28.11.2022 № 0800-0209-8/48502 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивачу.

До суду надана копія трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 06.07.2001, в якій наявний запис № 3 щодо навчання позивача у період з 01.09.1997 по 30.06.2001 в Металургійному технікумі Запорізької державної інженерної академії.

Позивач також надав до суду копію диплома молодшого спеціаліста НОМЕР_3 від 30.06.2001, в якому зазначено, що ОСОБА_2 закінчив у 2001 році Металургійній технікум Запорізької державної інженерної академії за спеціальністю «Виробництво сталі у конвекторах і мартенівських печах» і здобув кваліфікацію техніка-металурга.

Також позивач надав додаток до диплому про вищу освіту НОМЕР_3 .

З форми-РС право випливає, що час навчання зараховано до загального страхового стажу.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для зарахування часу навчання позивача до спеціального (пільгового) стажу.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Встановлено, що, відповідно до копії диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_3 позивач з 01.09.1997 по 30.06.2001 навчалася у Металургійному технікумі Запорізької державної інженерної академії за спеціальністю «Виробництво сталі у конвекторах і мартенівських печах» і здобув кваліфікацію техніка-металурга. Отже, статус цього навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на той час.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про освіту» (редакція, яка діяла в період навчання позивача) професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, перепідготовку, підвищення їх професійної кваліфікації.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 41 Закону України «Про освіту» (редакція, яка діяла в період навчання позивача) професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію.

Випускникам професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація "кваліфікований робітник" з набутої професії відповідного розряду (категорії).

Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників.

Разом з цим, ч. 1, 3 ст. 43 Закону України «Про освіту» (редакція, яка діяла в період навчання позивача) визначено, що вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.

Отже, оскільки позивач у спірний період часу навчалася у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів відповідно до ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», тому відповідач 1 правомірно не зарахував до спеціального стажу позивача період навчання у Ровеньківському гірничому технікумі період з 01.09.1997 по 30.06.2001.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 676/5212/17.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10002, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Ольжича, буд.7, ), до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158 Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак