Справа № 757/33796/21-ц
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

15 серпня 2023 року №757/33796/21-ц

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, стягнення штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України, з вимогами:

- визнати дії Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №440/4628 незаконними;

- зобов`язати Державну казначейську службу України терміново виконати рішення судове рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №440/4628;

- стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 на користь ОСОБА_1 11212,00 грн. штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання та 150000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25.01.2022 позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3% річних від несплаченої суми в розмірі 2446,00 грн, інфляційне збільшення суми матеріальної шкоди у розмірі 8766,00 грн, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову. В решті рішення залишити без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна казначейська служба України також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.11.2022 апеляційну скаргу позивача та апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25.01.2022 скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, стягнення штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю державних органів закрито.

Також, апеляційним судом повідомлено позивача про віднесення розгляду справи за його позовом до юрисдикції адміністративних судів та роз`яснено, що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Київського апеляційного суду з заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

09.12.2022 від позивача до Київського апеляційного суду надійшла заява, в якій останній просив направити справу №757/33796/21-ц до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.12.2022 передано справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, стягнення штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди до Київського окружного адміністративного суду для вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року адміністративну справу № 810/1044/18 прийнято до провадження та призначено судове засідання.

У судових засіданнях, які відбулись 16.03.2023, 03.05.2023, 14.06.2023 представник відповідача підтримав свої заперечення проти позову. Крім того, 14.06.2023 сторони подали до суду клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою від 14.06.2023, відповідно до частини третьої статті 194 та частини дев`ятої статті 205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №440/4628/19 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану Законом, що визнаний неконституційним, у розмірі 110205,03 грн.

На виконання вказаного судового рішення 29 вересня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом в справі №440/4628/19 видано виконавчий лист.

06 жовтня 2020 року позивач направив заяву та оригінал виконавчого листа до Державної казначейської служби України для виконання судового рішення.

Листом від 13 листопада 2020 року казначейство повідомило позивача про те, що законодавством не визначено джерело та порядок відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Аналогічну відповідь відповідач направив позивачу 12 лютого 2021 року.

28 травня 2021 року Полтавський окружний адміністративний суд постановив окрему ухвалу, що залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року, в якій заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів задоволено:

- визнано протиправними дії Державної казначейської служби України, вчинені при виконанні постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року у справі №440/4628/19;

- зобов`язано Державну казначейську службу України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме: неналежному виконанню постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року у справі №440/4628/19. Про результати розгляду та виконання цієї ухвали повідомити Полтавський окружний адміністративний суд протягом 30 календарних днів з дня отримання окремої ухвали.

Оскільки відповідач постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року у справі №440/4628/19 не виконував, то позивач у червні 2021 року звернувся до суду з цим позовом.

За змістом статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Такі висновки відповідають висновкам Верховного Суду, що містяться у постановах від 26.05.2020 у справі №522/5265/17, від 24.09.2020 у справі №640/15623/19.

Звертаючись до суду з цим позовом, а саме: з позовними вимогами, зокрема, зобов`язання Державної казначейської служби України терміново виконати судове рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №440/4628, позивач фактично оскаржує дії Державної казначейської служби України, що мали місце під час виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі № 440/4628/19.

Отже, оскаржувані дії Державної казначейської служби України прийняті на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №440/4628/19 можуть бути оскаржені, відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи наведене вище, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання вказаної постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року у справі №440/4628/19, то він може звернутись до суду в порядку КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Беручи до уваги те, що є така, що набрала законної сили постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року у справі №440/4628/19 з того самого фактичного предмету спору (щодо стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 на користь позивача матеріальної шкоди, завданої Законом, що визнаний неконституційним, у розмірі 110205,03 грн), з тих же підстав та між тими самими сторонами, та похідних вимог про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 на користь ОСОБА_1 11212,00 грн штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання та 150000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Суд зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що позивач вже звертався до суду в порядку ст. 383 КАС України, про що свідчить окрема ухвала від 28 травня 2021 року Полтавського окружного адміністративного суду, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року. Однак, на переконання суду, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду в порядку ст. 382 КАС України, яка передбачає судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Згідно з частиною 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 238, 239, 256, 294 КАС України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, стягнення штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення до суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.