Справа № 357/8054/23
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/8054/23
Провадження № 2-а/357/100/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Сінчук О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділення поліції №3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого сержанта поліції Полторак Івана Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії БАД № 331245 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

На обґрунтування позову вказав, що 17.06.2023 року поліцейським СРПП відділення поліції №3 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Полторак І.В. було винесено постанову серії БАД № 331245 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, також на вказаному транспортному засобі були відсутні бризговики, передбачені конструкцією авто, крім цього не мав при собі посвідчення водія та не увімкнув аварійну сигналізацію при зупинці працівниками поліції, чим порушив вимоги пункту 2.1 "а", п.9.9 "б," п.31.4.7 "е", п.2.3 "в" ПДР , здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

Позивач вважає, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова була винесена із порушенням норм законодавства, без належних доказів, з 17.03.2022 року по теперішній час він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , автомобіль ВАЗ 2106 йому не належить, жодних правил дорожнього руху не порушував. Позивач стверджує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням процедури розгляду справи, всупереч положень КУпАП та Правил дорожнього руху, за відсутності доказів вчинення правопорушення.

Ухвалою судді від 05.07.2023 року відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами ст.286 КАС з повідомленням учасників справи відповідно до ст.268 КАС (а.с.16-17).

05.07.2023 року представник позивача Тилик Т.М. направив суду клопотання про долучення доказів по справі (а.с.19-24).

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача Тилик Т.М. подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити, провести розгляд справи без участі позивача та представника.

Відповідач в судове засідання не направив свого представника, у встановлений судом строк, не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд керуючись положеннями ч. 5 ст. 77 КАС України приймає рішення на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що інспектором СРПП відділення поліції №3 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Полторак І.В. винесено постанову серії БАД № 331245 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 17.06.2023 року о 17 год.24 хв. в с.Острів по вул.Ярослава Мудрого, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки не був пристебнутий ременем безпеки, також на вказаному транспортному засобі були відсутні бризговики, передбачені конструкцією авто, крім цього не мав при собі посвідчення водія та не увімкнув аварійну сигналізацію при зупинці працівниками поліції, чим порушив вимоги пункту 2.1 "а", п.9.9 "б", п.31.4.7 "е", п.2.3 "в" ПДР , здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

Зауважень, заперечень, клопотань порушника постанова не містить.

Позивач був присутій на місці складання постанови, постанова містить його підпис, зазначені в ній і права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Позивач отримав копію постанови.

Встановлено, що 21.06.2023 року представник позивача адвокат Тилик Т.М. на адресу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області направив адвокатський запит щодо перевірки законності винесення постанови серії БАД № 331245 (а.с.21)

27.06.2023 року на адвокатський запит було надано відповідь Білоцерківським РУП ГУНП в Київській області , з якої вбачається, що працівники поліції діяли в межах чинного законодавства, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року №1395. При вчиненні одного або двох адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне порушення окремо (ст.36 КУпАП). Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим самим поліцейським, стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вказаних. В зв`язку з виявленими порушеннями, які підтверджуються відео з нагрудної боді-камери, інспектором було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн. Відповідно до ст.289 КУпАП ОСОБА_1 було роз`яснено строк оскарження даної постанови, про що свідчить його підпис у постанові. Копію постанови водій ОСОБА_1 отримав на місці події .

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті, 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (з наступними змінами), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка", тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог п.2.1 (а, б, ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені впункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

За ч.5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог п.2.3.(в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020.)

Відповідно до п.2.4 а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відсутність аптечки, вогнегасника, знаку аварійної зупинки і управління автомобілем з відсутньою медичною аптечкою чи вогнегасником, необхідно кваліфікувати за ст. 125 КУпАП, як інші порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За положеннями ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивач не надав суду жодного доказу в обгрунтування своєї позиції у справі.

З дослідженого судом відеозапису вчиненого працівниками поліції та наданого до справи представником позивача від 18.06.2023р., вбачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, під час керування транспортним засобом. ОСОБА_1 перебував в нижній білизні, не був пристебнутий паском безпеки, на вимогу інспектора не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним, та не заперечив щодо відсутності документів. З відео, яке було вчинено поліцейським інспектором чітко вбачається, що саме позивач перебував за кермом, ОСОБА_1 підтвердив відсутність у нього будь яких документів на право керування ТЗ, не увімкнув аварійну сигналізацію при зупинці працівниками поліції, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає, що обставини адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають дійсності, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення (ч.3 ст. 286 КАС України).

Зважаючи на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору не відшкодовуються.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділення поліції №3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого сержанта поліції Полторак Івана Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційні скарги на судове рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Рішення надруковано 17.08.2023 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола