Справа № 461/1884/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/1884/23 пров. № А/857/10776/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Гранат В.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року (головуючий суддя: Зубачик Н.Б., місце ухвалення м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними застосування заходів забезпечення у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу, стягнення коштів,-

встановив:

ОСОБА_1 , 22.03.2023 звернувся до суду з позовом, в якому, просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову інспектора з паркування, управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Підгайного Августина Андрійовича серії ЛВ № 00332555 від 10.03.2023 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у вигляді штрафу в сумі 680 гривень за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення;

- визнати протиправним застосування інспектором з паркування, управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради ОСОБА_2 заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 , та поміщення його на спеціальний майданчик, що за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6, а також просить стягнути з відповідача завдану шкоду в розмірі 3215,60 грн

- стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань завдану шкоду, а саме: 370,00 грн сплаченого адміністративного стягнення за квитанцією № 19426-19 від 10.03.2023 з комісією банку; 2705,60 грн вартість послуг транспортування транспортних засобів за квитанцією № 19426-11 від 10.03.2023 з комісією банку; 140,00 грн. - вартість послуг зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику за квитанцією № 19426-11 від 10.03.2023.

Обґрунтовує позов тим, що постановою інспектора з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Підгайним А.А. серія ЛВ № 00332555 від 10.03.2023, на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП в розмірі 680 гривень, оскільки 10.03.2023 о 18 год. 57 хв, у м. Львові на вул. Краківській, 34, ОСОБА_1 начебто здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4в ПДР України. Окрім того, о 18 годині 57 хвилин того ж дня, транспортний засіб позивача було тимчасово затримано та доставлено на спеціальний майданчик за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6.

Вважає, що постанова інспектора є протиправною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, оскільки позивач не був ознайомлений з матеріалами справи, не отримав можливість надати свої пояснення та докази по справі, заявити клопотання, що є прямим порушенням процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення. До постанови не додано жодних доказів, які б підтверджували факт наявності автомобіля в зоні дії знаку про заборону здійснення зупинки. Крім того, інспектором Підгайним А.А. вказано, що автомобіль позивача створив перешкоду для руху інших транспортних засобів, однак з долучених фотографій вбачається, що біля автомобіля позивача безперешкодно рухаються інші транспортні засоби. Відповідачем не доведено, що стоянка транспортного засобу позивача зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів цьому твердженню немає.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради ОСОБА_2 заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 , та поміщення його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6.

Стягнуто з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань завдану шкоду, а саме: 370,00 грн - сплаченого адміністративного стягнення за квитанцією № 19426-19 від 10.03.2023 з комісією банку; 2705,60 грн - вартість послуг транспортування транспортних засобів за квитанцією № 19426-11 від 10.03.2023 з комісією банку; 140,00 грн - вартість послуг зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику за квитанцією № 19426-11 від 10.03.2023.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову інспектора з паркування, управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Підгайного Августина Андрійовича серії ЛВ № 00332555 від 10.03.2023.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представник позивача Штинда О.В., у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, а тому неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що транспортний засіб DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно копії доручення від 19.05.2022, ОСОБА_3 уповноважила Стерчо А.М. представляти її інтереси щодо придбання та перегону автомобілів та зокрема зберігати та супроводжувати такі за місцем їх призначення.

Інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Підгайним А.А., 10.03.2023 сформоване повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ № 00332555, відповідно до якого на власника (належного користувача) транспортного засобу накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень за ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки транспортний засіб DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 , 10.03.2023 о 18 год 57 хв, у м. Львові, вул. Краківській, 34 був розміщений в межах дії заборонного дорожнього знаку, з правого боку дороги з одностороннім рухом, що створювало перешкоду дорожньому руху.

Окрім того, 10.03.2023 о 18 год 57 хв, транспортний засіб DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 тимчасово затримано інспектором з паркування та доставлено на спеціальний майданчик за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6, про що свідчить Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 029-077/27 від 10.03.2023. Як зазначено у вищезгаданому Акті, доставку ТЗ на спеціальний майданчик здійснював водій ЛКП «Львівелектротранс».

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що стоянка транспортного засобу DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 , зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів цьому твердженню немає.

Крім цього, дійшов висновку, що оскільки позивачем оскаржується повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00332555 від 10.03.2023, яке не є рішенням суб`єкту владних повноважень, а тому цій частині позов задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, а тому предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду лише у цій частині.

Так, за положеннями частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 9 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав / законних інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин. Саме по собі порушення вимог закону дією / рішенням суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними / скасування судом. Оскільки обов`язковою умовою для цього є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням чи дією з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Тобто, відсутність у позивача прав чи обов`язків, у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій, не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення з адміністративним позовом.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини 1 статті 19 КАС України).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини 1ї статті 4 КАС України).

Аналіз наведених вище правових норм надає підстави для висновку, що обов`язковою ознакою правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у справі, яка розглядається, позивач оскаржує повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00332555 від 10.03.2023.

Однак, направлене повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, на думку суду апеляційної інстанції, має виключно інформаційний характер і не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, оскільки саме по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому не може бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що власником транспортного засобу DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а. с. 8).

Згідно матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 14.03,2023 (а. с. 65), на ОСОБА_3 , власника транспортного засобу DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень за ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки транспортний засіб DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 , 10.03.2023 о 18 год 57 хв, у м. Львові, вул. Краківській, 34 був розміщений в межах дії заборонного дорожнього знаку, з правого боку дороги з одностороннім рухом, що створювало перешкоду дорожньому руху.

Так, статтею 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відтак, суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_3 , як фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб DS 7 CROSSBACK, д.н.з. НОМЕР_1 несе відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки.

При цьому, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (частина 3 статті 14-2 КУпАП).

Відповідно до статті 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Згідно статті 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо:

- протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

- особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що нормами КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, в разі передачі автомобіля третім особам.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що позивач - ОСОБА_1 у встановленому порядку звертався із заявою про визнання ним вчинення адміністративного правопорушення 10.03.2022, надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності та подання документу (квитанції тощо) про сплату відповідного штрафу.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, оскільки повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00332555 від 10.03.2023 саме по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тобто не може бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства та позивачем не вчинено, дій в порядку ст. 279-3 КУпАП, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні частини позовних вимог.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року у справі № 461/1884/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 15.08.2023.