Справа № 340/4233/23
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4233/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 17.05.2023 року №06 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку як водію тролейбуса відповідно до п. з) ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 11.05.2023 року та передати її пенсійну справу до пенсійного органу за місцем її фактичного проживання, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.23).

Позов мотивовано тим, що позивач у травні 2023 року після досягнення пенсійного віку, встановленого п. "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", звернулась за допомогою вебпорталу ПФУ із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, додавши до заяви всі необхідні документи.

Проте Головне управління ПФУ в Кіровоградській області рішенням від 17.05.2023 року №06, відмовило у призначенні пенсії оскільки, як вважає відповідач, позивач не досягла пенсійного віку. Представник позивача вказує, що з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій водіїв міського пасажирського транспорту, а саме п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( у редакції Закону № 2148-VІІІ від 03.10.2017). Відносно позивача правила зазначених законів містять розбіжності у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за п. "з" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, згідно рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020) та 55 років (для жінок, що народилися з 01.10.1969 по 31.12.1970) за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV (у редакції Закону № 2148-VІІІ від 03.10.2017). У спірних правовідносинах слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону, а саме положення п. "з" ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення щодо вікового цензу, який складає 50 років.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. Позивач має страховий стаж 31 рік 08 місяців 11 днів, а також стаж, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. На дату звернення вік позивача 53 роки, а тому право на пенсію позивач набуде після досягнення 55 років, у зв`язку з чим звернення за пенсією на пільгових умовах є безпідставним. Доводячи правомірність рішення відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити (а.с.28-29).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 11.05.2023 року виповнилось повних 53 роки.

11.05.2023 року позивач звернулась за допомогою вебпорталу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.15).

За принципом екстериторіальності заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та прийняло рішення від 17.05.2023 р. №06, яким відмовило позивачу у призначені пенсії, оскільки таке право виникає після досягнення 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених в ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» роботах (а.с.17).

В рішенні від 17.05.2023 р. №06 зазначено, що страховий стаж позивача становить 31 рік 08 місяців 11 днів, пільговий стаж 10 років 06 місяців 4 дня.

Вважаючи дану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

09.07.2003 було ухвалено Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-1, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту на пільгових умовах пенсія за віком призначається: … 8) водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Також зазначена норма передбачає зміст ідентичний пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" щодо підвищення на 5 років стажу роботи, який дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

За конституційним поданням народних депутатів України Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" перевірявся на відповідність Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі 1-5/2018(746/15) (далі Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, зазначила наступне:

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV".

Правовідносини у цій справі тотожні справі №360/3611/20, а тому суд не знаходить підстав для відступу від вищезазначених правових висновків у справі, що розглядається.

Судом встановлено, згідно розрахунку Пенсійного фонду страховий стаж ОСОБА_1 становить 31 рік 08 місяців 11 днів. При цьому, періодами, які визначають право на пенсію на пільгових умовах є наступні періоди: з 12.03.2012 по 31.01.2021 (08 років 11 місяців 0 днів); з 18.08.2021 по 31.03.2023 (01 рік 08 місяців 0днів) (а.с.16).

Отже, застосовуючи вищезазначений висновок Великої Палати Верховного Суду до спірних правовідносин, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення до відповідача досягла 53 років, за наявності необхідного стажу, що не заперечувалось відповідачем, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Додатково позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області передати її пенсійну справу до пенсійного органу за місцем її фактичного проживання, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Суду не надано доказів того, що на разі між сторонами існує спір в цій частині. Позивач не навела обґрунтованих доводів того, що після скасування оскаржуваного в даному провадженні рішення та виконання зобов`язальної частини даного судового рішення відповідачем відносно призначення позивачу пенсії за принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ухилиться від передачі відповідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858,88 грн. (а.с.21), а тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №06 від 17.05.2023 р. про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з 11 травня 2023 року на підставі пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати (судовий збір) у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА