Справа № 520/11220/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

18 серпня 2023 р. справа № 520/11220/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Старосєльцевої О.В.., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання без повідомлення (виклику) осіб справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,-

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) зобов`язання Головного управління Держпраці у Харківській області видати довіку з місця роботи ОСОБА_1 в тому, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області; 2) визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Підставами позову є доводи про те, що суб`єкт владних відносин протиправно не видав довідку з місця роботи заявника.

Відповідач - Головного управління Держпраці у Харківській області (далі по тексту - суб`єкт владних відносин, ГУ Держпраці у Харківській області) з поданим позовом не погодився, подав відзив на позов, в якому в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області та Головним управлінням Держпраці у Харківській області з 07 жовтня 2013 року по 30 листопада 2022 року. Оскільки ОСОБА_1 30 листопада 2022 року був звільнений з посади у зв`язку із ліквідацією державного органу, то у відповідача відсутні підстави у видачі довідки.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що він працював з 07.10.2013р. по 29.11.2022р. в мережі Державної служби України з питань праці (територіальному органі Державної служби України з питань праці), а тому є підстави для видачі Головним управлінням Держпраці довідки з місця роботи позивача в територіальному органі Державної служби України з питань праці (Територіальна державна інспекція з питань праці у Харківській області правонаступник Головне управління Держпраці у Харківській області) за вказаний період.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник працював на посаді головного державного інспектора праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у Територіальній державній інспекції з питань праці у м. Києві.

Наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві від 04.10.2013 року, відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України, заявник був звільнений з посади головного державного інспектора праці в порядку переведення до Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області.

За відомостями автоматизованої системи документообігу суду судом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 року №820/10521/15 зобов`язано територіальну державну інспекцію з питань праці у Харківській області винести наказ про призначення на посаду державного інспектора праці з ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 07.10.2013 року.

На виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 року № 820/10521/15 Наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 30.09.2015р. №40-к заявника було призначено на посаду головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у місті Харкові та центральних районах області у порядку переводу з Територіальної державної інспекції з питань праці у місті Києві.

Наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківської області від 26.10.2015р. №42-к заявника було звільнено з роботи у зв`язку із реорганізацією юридичної особи.

Заявник у межах справи №820/10744/15 оскаржив своє звільнення з роботи на підставі наказу Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 26.10.2015 №42-к.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі №820/10744/15 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано незаконними дії Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області щодо звільнення з роботи ОСОБА_1 . Скасовано наказ Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 26.10.2015 №42-к "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області з 26.10.2015. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.10.2015 по 25.04.2016 (включно) в розмірі 14.694,40грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016р. по справі №820/10744/15 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі № 820/10744/15 було змінено шляхом доповненням про те, що з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 стягнута заробітна плата за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по 25 квітня 2016 року (включно) в розмірі 14.694,40грн. з відрахуванням обов`язкових податків, зборів, внесків. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.10.2017 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року було скасовано в частині оплати вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи заявник вдався до повторного уточнення вимог і просив: 1) стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по день видання наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року; 2) стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по 31.12.2017 року (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року; 3) стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 7714,08 грн., виходячи з розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2017р. у справі №820/10744/15 позов заявника про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу було залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018р. у справі №820/10744/15 було залишено без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2017р. у справі №820/10744/15.

Постановою Верховного Суду від 21.11.2019 року перелічені вище судові акти були залишені без змін.

Однак, постановою Верховного Суду від 16.05.2019р. у справі №820/10744/15 була скасована ухвала Вищого адміністративного суду України від 24.10.2017р. в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області, а справа у цій частині була направлена на новий розгляд до касаційного суду.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що у справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили ту обставину, що відповідач у справі - ГУ Держпраці у Харківській області, є правонаступником ліквідованої Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області, у якій позивач обіймав посаду до звільнення. Отже, на ГУ Держпраці у Харківській області покладений обов`язок щодо продовження трудових відносин з позивачем. Суди першої та апеляційної інстанції поновили позивача у фактично ліквідовану установу. Суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій в цій частині зазначив, що ГУ Держпраці у Харківській області зобов`язано вжити заходів для призначення (переведення) позивача на рівнозначну посаду. Проте, в резолютивній частині рішення зазначене не знайшло свого відображення. Скасування наказу про звільнення повинно відновити те становище, що існувало до його прийняття, тобто, забезпечити позивачу ті ж самі умови праці, які останній мав до незаконного звільнення.

Отже, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 16.05.2019р. у справі №820/10744/15 скасування наказу про звільнення повинно відновити те становище, що існувало до його прийняття, тобто, забезпечити позивачу ті ж самі умови праці, які останній мав до незаконного звільнення.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2019р. у справі №820/10744/15 заявник, ОСОБА_1 , був поновлений на посаді головного державного інспектора праці в Головному управлінні Держпраці в Харківській області.

На виконання постанови Верховного Суду України від 26.09.2019р. у справі №820/10744/15, наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 17.01.2022 №08-03/17 "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " скасовано наказ Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 26.10.2015 № 42-к та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області з 26.10.2015р.

Наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 09.09.2022 № 267 "Про переведення працівників Головного управління Держпраці у Харківській області" було встановлено режим працівникам ГУ Держпраці у Харківській області, зокрема, і ОСОБА_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 14 "Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці" постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з Додатком 1, в тому числі згідно додатку Головне управління Держпраці у Харківській області (далі - Постанова № 14).

На підставі пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" заявнику було надано Попередження про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держпраці у Харківській області (), з яким він ознайомився під особистий підпис 27.01.2022р.

30.11.2022р. згідно з наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 29.11.2022р. №08-03/322 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " заявника звільнено з посади у зв`язку із ліквідацією державного органу відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".

За твердженням відповідача, вказаний наказ було направлено заявнику на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2.

У позовній заяві заявником зазначено, що у зв`язку із тим, що трудовий договір заявника, укладений з ГУ Держпраці у Харківській області на невизначений строк з 07.10.2013 - дотепер - не припинив своєї дії, то ГУ Держпраці у Харківській області зобов`язане видати заявнику довідку з місця роботи із зазначенням: 1) Довідка з місця роботи ((реєстраційні атрибути установи) вихідний номер і дата реєстрації створеного документу); 2) Видана ОСОБА_1 в тому, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області; 3) Довідка видана за місцем вимоги; 4) Завірена підписом посадової (відповідальної) особи, скріплений гербовою печаткою Головного управління Держпраці у Харківській області.

Листом ГУ Держпраці у Харківській області №ХК/2/1072-22 від 09.05.2023р. заявника повідомлено, що Комісією з ліквідації ГУ Держпраці у Харківській області отримано звернення заявника від 08.04.2023р. №МІ-15463605, від 10.04.2023р. №МІ-15471125, від 10.04.2023р. №МІ-15466477, від 07.04.2023р. №МІ-15462097, від 07.04.2023р. №МІ-15462052, від 07.04.2023р. №МІ-15461888, що надійшли через урядову "гарячу лінію", а також заяви №10, №25, №25/1 та №26 про нарахування та виплату заробітної плати на підставі листків непрацездатності, а також про видачу довідки про доходи з місця роботи. Заявника повідомлено, що порушені у зверненнях питання потребують додаткового вивчення, тому відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" будуть розглянуті у термін, що не перевищуватиме сорока п`яти днів.

Листом ГУ Держпраці у Харківській області №ХК/2/1057-22 від 24.04.2023р. заявника повідомлено, що для вирішення порушених питань в заявах від 07.04.2023р. №24, від 07.04.2023р. №24.2, від 08.04.2023р. №23.2, від 13.04.2023 №24 про зарахування до стажу державної служби певних періодів, перерахування розміру надбавок до заробітної плати та інших питань, слід провести перевірку інформації, викладеної у зверненні, отримати додаткові матеріали, тому строк розгляду звернень продовжено до 45 календарних днів, відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою суду від 02.08.2023р. витребувано від Головного управління Держпраці у Харківській області належним чином завірені копії наступних доказів: звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області з приводу отримання спірної довідки з місця роботи ОСОБА_1 в тому, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області, із зазначенням дати надходження вказаного звернення (в разі наявності такого); відповіді на звернення ОСОБА_1 з приводу отримання спірної довідки з місця роботи ОСОБА_1 в тому, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області (в разі наявності такого) або письмові пояснення з цього приводу; докази направлення ОСОБА_1 відповіді на його звернення з приводу отримання спірної довідки (в разі їх наявності).

02.08.2023р. від заявника до суду надішли докази, долучені до матеріалів справи ухвалою суду від 18.08.2023р.

16.08.2023р. від представника відповідача на виконання ухвали суду від 02.08.2023р. до суду надійшли, зокрема, копії реєстраційної картки заяви №10 та листа №ХК/2/1056-22 від 24.04.2023р. з довідкою від 24.04.2023р., які долучені до матеріалів справи ухвалою суду від 18.08.2023р.

З наданих документів вбачається, що заявник неодноразово звертався до Голови Державної служби України з питань праці (Держпраці) через Е-mail: та Урядовий контактний центр з приводу отримання спірної довідки, а саме: 02.02.2022р. (через Е-mail: ), 14.02.2022р. (через Е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 01.09.2022р. (через Урядовий контактний центр №МІ-14490676), 02.09.2022р. (через Урядовий контактний центр №МІ-14495699), 21.04.2023р. (через Урядовий контактний центр №МІ-15516161).

На вказані звернення заявнику надані відповіді листами Держпраці від 07.09.2022р. №ЦА-2129/1/11.2.2-22а про направлення заяви ОСОБА_1 до Головному управлінні Держпраці у Харківській області (далі ГУ Держпраці) «Про видачу довідки з місця роботи ОСОБА_1 в ГУ Держпраці» через Урядовий контактний центр (далі УКЦ) та від 27.04.2023 №662/1/9.2-ЗВ-23 про направлення до ГУ Держпраці заяви ОСОБА_1 «Про видачу довідки з місця роботи ОСОБА_1 в ГУ Держпраці» через Урядовий контактний центр (далі УКЦ).

Водночас, позовна заява не містить реквізитів звернення заявника до ГУ Держпраці у Харківській області з приводу отримання спірної довідки, а на вимогу суду заявником надано копію заяви №10 без дати щодо видачі довіки з місця роботи ОСОБА_1 в тому, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області.

В свою чергу, відповідачем надано копію реєстраційної картки заяви №10 від 07.04.2023р. (вх.№МІ-15461859) та відповідь надану листом №ХК/2/1056-22 від 24.04.2023р. з довідкою від 24.04.2023р.

Так, на заяву №10 від 07.04.2023р. листом ГУ Держпраці у Харківській області №ХК/2/1056-22 від 24.04.2023р. заявнику надано довідку з місця роботи від 24.04.2023р., змістом якої зазначено наступне: "Згідно з матеріалів особової справи ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області та Головним управлінням Держпраці у Харківській області з 07 жовтня 2013 року по 30 листопада 2022 року. Наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 04.11.2015 №43-к "Про призначення на посаду ОСОБА_1 з 07 жовтня 2013 року на посаду головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області на період відпустки для догляду за дитиною до фактичного виходу основного працівника. Наказом Головного управління Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 №08-03/322 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " ОСОБА_1 30 листопада 2022 року звільнено з посади головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області."

Стверджуючи про протиправну бездіяльність відповідача з приводу видачі довідки з місця роботи заявника в тому, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області, хоча на момент звернення до суду з даним позовом (15.05.2023р.) заявник був звільнений з посади згідно з наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 29.11.2022р. №08-03/322, заявник ініціював даний спір.

Отже, спірними правовідносинами у даній справі є бездіяльність відповідача з приводу не розгляду звернення про видачу довідки з місця роботи заявника в тому, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної влади/адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суспільні відносини з приводу практичної реалізації громадянами України проголошеного ст.40 Конституції України права на звернення до органів публічної адміністрації додатково регламентовані, насамперед, приписами Закону України "Про звернення громадян", Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про інформацію" (як загальними нормами права), а у деяких випадках - спеціальними нормами права як-то: положеннями Податкового кодексу України, Митного кодексу України, Земельного кодексу України тощо.

Так, згідно зі ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України "Про звернення громадян", звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: - об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; - у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; - скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; - забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; - письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; - вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; - у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; - не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; - особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

У спірних правовідносинах на заяву №10 від 07.04.2023р. листом ГУ Держпраці у Харківській області №ХК/2/1056-22 від 24.04.2023р. за підписом Голови комісії з ліквідації Управління Держпраці заявнику надано довідку з місця роботи від 24.04.2023р., змістом якої зазначено наступне: "Згідно з матеріалів особової справи ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області та Головним управлінням Держпраці у Харківській області з 07 жовтня 2013 року по 30 листопада 2022 року. Наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 04.11.2015 №43-к "Про призначення на посаду ОСОБА_1 з 07 жовтня 2013 року на посаду головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області на період відпустки для догляду за дитиною до фактичного виходу основного працівника. Наказом Головного управління Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 №08-03/322 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " ОСОБА_1 30 листопада 2022 року звільнено з посади головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області."

За загальним правилом п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України рішенням суб`єкта владних повноважень є письмовий акт, дією суб`єкта владних повноважень є вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, а бездіяльністю є ухилення від виконання обов`язку.

Отже, у ході розгляду справи судом встановлено, що заяву заявника розглянуто, довідку з місця роботи від 24.04.2023р. надіслано позивачу супровідним листом №ХК/2/1056-22 від 24.04.2023р.

Водночас, в межах даної справи заявником оскаржується саме бездіяльність відповідача з приводу не розгляду звернення про видачу довідки з місця роботи, вимог щодо протиправності дій відповідача з приводу надсилання кореспонденції, а також змісту наданої довідки заявником не заявлено.

До того ж, заявника 30.11.2022р. згідно з наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 29.11.2022р. №08-03/322 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " було звільнено з посади у зв`язку із ліквідацією державного органу відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".

Доказів скасування або визнання нечинними наказів Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 04.11.2015 №43-к та Головного управління Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 №08-03/322 на момент складення (видачі) довідки матеріали справи не містять.

З огляду на викладені вище обставини, в діяннях ГУ Держпраці у Харківській області відсутні ознаки протиправної бездіяльності щодо надання вказаної довідки з місця роботи.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом", у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей".

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Відсутність факту порушеного права є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя О.В. Старосєльцева