Справа № 140/11206/23
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року ЛуцькСправа № 140/11206/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправними дії щодо незарахування до страхового стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоду навчання в міському професійно-технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні №12;

2) визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ у Волинській області № 48 від 16.01.2023 про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 в частині не зарахування до страхового стажу для призначення пенсії за віком період навчання в міському професійно-технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні №12;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в міському професійно- технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні № 12, згідно записів у її трудовій книжці;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням періоду навчання в міському професійно-технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області з приводу призначення мені пенсії за віком та подала відповідні документи.

Згідно пункту 4.2 (ост. абзац) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності документи для призначення пенсії були на правлені на розгляд до Головного управління ПФУ у Волинській області, яким і було прийнято рішення про призначенні пенсії.

Як вбачається із рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №48 від 16.01.2023 позивачу призначено пенсію за віком, однак не зараховано в страховий стаж: період навчання з 01.09.1978 по 09.07.1980 у зв`язку з тим, що по батькові мене, ОСОБА_1 , в атестаті від 09.07.1980 №434 вказано « ОСОБА_2 » та не відповідає по батькові за паспортом « ОСОБА_3 » та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988, оскільки наявна розбіжність в даті запису про прийняття на роботу та датою наказу (зараховано на роботу 11.07.1980, а наказ про зарахування на роботу №35-к від 11.07.1981).

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні пенсії вважає протиправним з огляду на те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та Іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

На підставі наведеного, позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що в ході розгляду звернення ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не враховано період навчання в міському професійно-технічному училищі №52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 у зв`язку з тим, що по батькові, зазначене в атестаті від 09.07.1980 №434 « ОСОБА_2 », не відповідає по батькові за паспортом серії НОМЕР_1 « ОСОБА_3 ».

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 до трудової книжки вносяться, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також про нагородження або заохочення.

Пунктом 2.4. вищевказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи трудової книжки позивача не підтверджені первинними документами.

Враховуючи вищевикладене, зарахування періоду трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1980 період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 в Лисичанському продовольчому ВРП, оскільки, наявна розбіжність в даті запису про прийняття на роботу та датою наказу (зараховано на роботу 11.07.1980, наказ про зарахування № 35к від 11.07.1981).

Таким чином, підстав для зарахування позивачу спірних періодів до страхового стажу згідно статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає, рішення №45 від 16.01.2023 про призначення пенсії є правомірним, прийнятим з дотриманням норм чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.07.2022 звернулася до відділу обслуговування громадян №4 (сервісного центру) управління обслуговування громадян головного управління в Кіровоградській області (м. Олександрія) з заявою про попередній розрахунок пенсії за віком за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку було розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Харківській області.

Згодом, після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого №48 від 16.01.2023 призначено пенсію, однак при обчисленні страхового стажу не враховано наступні періоди:

- період навчання з 01.09.1978 по 09.07.1980 у зв`язку з тим, що по батькові мене, ОСОБА_1 , в атестаті від 09.07.1980 №434 вказано « ОСОБА_2 » та не відповідає по батькові за паспортом « ОСОБА_3 »;

- період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988, оскільки наявна розбіжність в даті запису про прийняття на роботу та датою наказу (зараховано на роботу 11.07.1980, а наказ про зарахування на роботу №35-к від 11.07.1981).

Вважаючи вказану відмову та дії протиправними, позивач звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01 січня 2004 року (далі Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01 січня 2004 року стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу зарахувати до трудового стажу період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988, оскільки наявна розбіжність в даті запису про прийняття на роботу та датою наказу (зараховано на роботу 11.07.1980, а наказ про зарахування на роботу №35-к від 11.07.1981).

Проте, суд не погоджується з таким твердженням відповідача з огляду на наступне.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 слідує, що позивач, зокрема, 11.07.1980 відповідно до наказу №35 прийнята кухарем 4 р їдальні №12. 12.10.1988 ОСОБА_1 звільнено за ст. 38 КЗОТ УССР за власним бажанням.

При цьому, до страхового стажу також не зараховано період навчання з 01.09.1978 по 09.07.1980 у зв`язку з тим, що по батькові в атестаті від 09.07.1980 №434 вказано « ОСОБА_2 » та не відповідає по батькові за паспортом « ОСОБА_3 ».

Так згідно паспорта НОМЕР_1 прізвище, ім`я та по батькові позивача ОСОБА_1 .

При цьому, вказаний період навчання збігається з відомостями про роботу у трудовій книжці НОМЕР_2 .

Таким чином суд дійшов висновку, що під час запису по батькові позивача перекладено з російської на українську згідно правил правопису, а причина для відмови у зарахуванні спірного періоду є формальною.

Суд також звертає увагу на положення чинної на час внесення записів до трудової книжки позивача постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року №656 «Про трудові книжки робітників та службовців».

Відповідно до пункту 1 вказаної постанови трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктами 13, 18 даної постанови визначено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Отже, з аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, більше того, недоліки її заповнення не можуть бути підставою для висновку про відсутність стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 року в справі №638/18467/15-а та від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих загальний стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкти владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що з врахуванням вимог статті 245 КАС України належать до задоволення шляхом визнання протиправними дій щодо незарахування до страхового стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоду навчання в міському професійно-технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні №12; визнання протиправним рішення Головного управління ПФУ у Волинській області № 48 від 16.01.2023 про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 в частині не зарахування до страхового стажу для призначення пенсії за віком період навчання в міському професійно-технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні №12; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в міському професійно-технічному училищі №52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні № 12, згідно записів у її трудовій книжці.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, відповідач є територіальним органом Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Таким чином питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача.

Враховуючи, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням періоду навчання в міському професійно-технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01.09.1978 по 09.07.1980 та період роботи з 11.07.1980 по 12.10.1988 на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля».

Керуючись статтями 6, 72-77, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Волинській області щодо незарахування до страхового стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоду навчання в міському професійно-технічному училищі №52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01 вересня 1978 року по 09 липня 1980 року та період роботи з 11 липня 1980 року по 12 жовтня 1988 року на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні №12.

Визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ у Волинській області №48 від 16 січня 2023 року про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 в частині незарахування до страхового стажу для призначення пенсії за віком період навчання в міському професійно-технічному училищі №52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01 вересня 1978 року по 09 липня 1980 року та період роботи з 11 липня 1980 року по 12 жовтня 1988 року на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні №12.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в міському професійно-технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01 вересня 1978 року по 09 липня 1980 року та період роботи з 11 липня 1980 року по 12 жовтня 1988 року на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля» кухарем 4 розряду їдальні № 12, згідно записів у її трудовій книжці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням періоду навчання в міському професійно-технічному училищі № 52 міста Лисичанська Ворошиловградської області з 01 вересня 1978 року по 09 липня 1980 року та період роботи з 11 липня 1980 року по 12 жовтня 1988 року на Лисичанському продовольчому ВРП комбінаті «Первомайськвугілля».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Суддя Ф.А. Волдінер