Справа № 640/26290/20
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 640/26290/20

адміністративне провадження № К/990/27674/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі №640/26290/20 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідатора Головного територіального управління юстиції у Київській області Прилуцької Марини Олександрівни, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Ліквідатора Головного територіального управління юстиції у Київській області Прилуцької Марини Олександрівни, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року, позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ліквідатора Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо затримки виплат при звільненні ОСОБА_1 за період з 18 лютого 2020 року по 23 березня 2020 року.

Стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 91 679,04 грн.

Стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 916,79 грн.

03 серпня 2023 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року. Скаржник просить оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає про те, що судами попередніх інстанцій не враховано постанови Верховного Суду від 02 вересня 2022 року у справі №640/26290/20 та постанов Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 щодо застосування пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а саме, що пільга не поширюється на вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому, як слідує із оскаржуваного рішення суду першої інстанції, при ухваленні цього рішення суд врахував висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 та від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 щодо застосування пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а саме, що пільга не поширюється на вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та вирішив питання про розподіл судових витрат.

Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2022 року у справі №640/26290/20 не міститься висновку щодо застосування пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України скаржником не зазначено.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі №640/26290/20 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідатора Головного територіального управління юстиції у Київській області Прилуцької Марини Олександрівни, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур