Справа № 320/10781/22
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року № 320/10781/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулась ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) (ЄДРПОУ: НОМЕР_7, адреса: АДРЕСА_2), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №344337 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач дійшов помилкових висновків про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, зокрема щодо відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу та відсутності протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач вказує на те, що технічний огляд транспортного засобу MERCEDES-BENZ AXOR 1840, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 пройдений 24.12.2021 року, дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю - не пізніше 24.12.2022 року. Технічний огляд напівпричепа AHP SEMI TRAILER, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 пройдений 04.10.2021 року, дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю - не пізніше 04.10.2022 року.

Крім того позивач вказав, що приписи Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 N 340 допускають можливість здійснення перевезень вантажними автомобілями з повною масою понад 3,5 тонн без обладнання на них діючих та повірених тахографів за наявності індивідуальної контрольної книжки водія, що ведеться останнім.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач проти позову заперечував та наполягав на законності винесеної постанови. Вказав на те, що під час здійснення державного контролю транспортного засобу, що належить та використовується позивачем, документи, що передбачені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ у водія позивача були відсутні, зокрема відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу та відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Відповідач вважає, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 цілком обґрунтовано складено акт від 26.07.2022 року №329938 та, як наслідок, притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

26.07.2022 інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, відповідно до направлення від 25.07.2022 року №021/В на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пунктів 3,4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 року №422, співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області було зупинено транспортний засіб марки MERCEDES, номерний знак НОМЕР_2 , який використовувався позивачем при перевезенні вантажу відповідно до товарно-транспортної накладної №202 від 25.07.2022 року.

За результатом проведеної перевірки, відповідачем складено акт від 26.07.2022 року №329938 яким встановлено порушення вимог ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III, п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 та п. 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 N 385.

Зокрема, при здійснення перевірки дотримання режиму праці і відпочинку водія, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено, що на момент перевірки документи, визначені ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III, відсутні, а саме: протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, картка водія та протокол ОТК.

В результаті розгляду акту перевірки, 13.09.2022 відповідачем прийнято постанову №344337 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача в розмірі 17000 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець за основним видом економічної діяльності 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами та додатковим 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Згідно до товарно-транспортної накладної №202 від 25.07.2022 автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 як водій транспортного засобу позивача для здійснення вантажних перевезень володіє посвідченням водія відповідної категорії серії НОМЕР_6 , виданим МРЕВ ДАІ І.

Клопотанням від 26.12.2022 до матеріалів справи приєднано письмові докази, а саме лист ТОВ «Евростандарт система» від 23.11.2022 №23 яким підтверджено проходження технічного огляду транспортного засобу MERCEDES-BENZ AXOR 1840, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 який пройдений 24.12.2021 року, дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю - не пізніше 24.12.2022 року. А також проходження технічного огляду напівпричепа AHP SEMI TRAILER, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 який пройдений 04.10.2021 року, дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю - не пізніше 04.10.2022 року. В додаток до листа ТОВ «Евростандарт система» від 23.11.2022 №23 надано дублікат протоколу перевірки технічного стану вказаного транспортного MERCEDES-BENZ AXOR від 24.12.2021 та дублікат протоколу перевірки технічного стану напівпричепа AHP SEMI TRAILER від 04.10.2021.

Також, клопотанням від 26.12.2022 позивачем надано індивідуальну контрольну книжку водія, у якій зазначається час, дата виїзду, маршруту руху, показники одометра (початковий, кінцевий та зальний пробіг), початок та кінець робочої зміни, а також тривалість перерви між періодами керування за зміну. Зокрема, у наданій індивідуальній контрольній книжці водія ОСОБА_2 , наявна відповідна інформація про рух транспортного засобу та про періоди роботи водія під час виконання перевезення вантажу (рапс) згідно товарно-транспортної накладної №202 від 25.07.2022 року.

Щодо відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон №2344-ІІІ).

Статтею 2 Закону №2344-ІІІ визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про транспорт" нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо є обов`язковими для власників транспорту.

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Однак, перелік документів, визначений статтею 48 Закону №2344-ІІІ, не є вичерпним.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2020 по справі №820/4624/17, зазначив, що аналіз положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про автомобільний транспорт" технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.

Виконавцями технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб`єкти господарювання, які відповідають таким вимогам: мають власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт; мають виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про автомобільний транспорт" контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками. Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України. У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

Отже, порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до статті 35 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №137 від 30 січня 2012 року, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку.

Судом встановлено, що транспортний засіб який використовується позивачем для надання послуг вантажних перевезень, відноситься до категорії вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, та який відповідно до статті 35 "Про дорожній рух", пункт 3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137, підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю - щороку.

Наявні в матеріалах справи докази, а саме лист ТОВ «Евростандарт система» (товариство включене до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів) від 23.11.2022 №23 свідчить про проходження 24.12.2021 технічного огляду транспортного засобу MERCEDES-BENZ AXOR, номерний знак НОМЕР_2 , а також проходження 04.10.2021 технічного огляду напівпричепа AHP SEMI TRAILER, номерний знак НОМЕР_4 . Тобто, на момент проведення перевірки, станом на 26.07.2022 технічний огляд транспортного та напівпричепа пройдений. Також, в матеріалах адміністративної справи наявні дублікати протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу MERCEDES-BENZ AXOR а також напівпричепа AHP SEMI TRAILER.

Отже, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що доводи відповідача в частині не проходження перевірки технічного стану вказаного транспортного засобу, так як наслідок винесення спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є помилковими і спростовуються наявними письмовими доказами.

Щодо відсутності протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п. 4 цього Положення основними завданнями ІНФОРМАЦІЯ_1 є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Згідно з ст. 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відтак, саме на органи ІНФОРМАЦІЯ_1 покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (п.1.3 Положення).

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з п.3.3 Інструкції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Отже, автомобільні перевізники, водії, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або індивідуальну контрольну книжку водія.

Як вже встановлено судом, за результатами рейдової перевірки транспортного засобу позивача посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що позивач надавав послуги з перевезення вантажу без оформлення документів, визначених ст. 48 Закону №2344-ІІІ, а саме без оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Суд зауважує, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ст. 48 Закону №2344-ІІІ не містить виключного переліку документів необхідних для здійснення внутрішніх перевезень, а наявність у водія індивідуальної контрольної книжки водія чи роздруківки даних роботи тахографа прямо передбачена Інструкцією №385 та Положенням №340, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів за їх відсутності є порушенням статті 48 Закону № 2344-ІІІ та є підставою для застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу передбаченого абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Разом з тим, позивачем надано індивідуальну контрольну книжку водія, у якій зазначається час, дата виїзду, маршруту руху, показники одометра (початковий, кінцевий та зальний пробіг), початок та кінець робочої зміни, а також тривалість перерви між періодами керування за зміну. Зокрема, у наданій індивідуальній контрольній книжці водія ОСОБА_2 , наявна відповідна інформація про рух транспортного засобу та про періоди роботи водія під час виконання перевезення вантажу (щебінь) згідно товарно-транспортної накладної №202 від 25.07.2022 року.

Суд наголошує, що згідно Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, автомобільні перевізники, водії, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами мають право вибору підтверджуючих документів про облік робочого часу і часу відпочинку, а саме: індивідуальної контрольної книжки водія або роздруківки даних роботи тахографа, а тому застосування адміністративно-господарського штрафу за наявності одного з таких документів, на переконання суду, є протиправним.

Суд зауважує, що акт перевірки від 26.07.2022, а також матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що транспортний засіб позивача був обладнаний цифровим тахографом. Натомість, як вже зазначалось судом, позивачем надано індивідуальну контрольну книжку водія.

Суд звертає увагу, що ці обставини та подані на їх підтвердження докази були долучені позивачем і не заперечувались та не спростовані відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що твердження відповідача, наведені в акті перевірки щодо відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу та відсутності протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є необ`єктивними та такими, що не відповідають дійсним обставинами справи, а відтак винесена на підставі цих висновків постанова відповідача про накладення штрафу на позивача є протиправною та підлягає скасуванню.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача по суті виявленого відповідачем порушення позивачем вимог профільного законодавства - не надав. Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню а постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №344337 про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40, що підтверджується квитанцією від 13.12.2022 №0830-9287-8115-7886.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.

Керуючись ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 205, 241, 245, 246, 257, 259-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №344337 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) (ЄДРПОУ: НОМЕР_7, адреса: АДРЕСА_2) судові витрати у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.08.2023.

Суддя Панченко Н.Д.