Справа № 120/9094/22
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 120/9094/22

адміністративне провадження № К/990/27698/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2023 року у справі № 120/9094/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року позов повернуто заявнику.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 4 січня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 295, 296 КАС України.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Позивачка повторно звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 295, 296 КАС України.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2023 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Позивачка втретє звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху. Запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, у десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, а саме: надати оригінал документа про сплату судового збору або належним чином засвідчені докази, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, надати докази підписання апеляційної скарги ОСОБА_1 , або надати докази, які підтверджують повноваження представника позивача, який підписав апеляційну скаргу, належним чином засвідчені.

На виконання вимог ухвали до суду апеляційної інстанції надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій апелянт зазначив про те, що Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України «Про судовий збір» не встановлено чіткий перелік документів, якими необхідно підтвердити майновий стан сторони, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, тому просить суд врахувати документ, який наданий апелянтом для підтвердження майнового стану. Щодо перевірки відповідності КАС України наданих апелянтом копій документів їх оригіналам, апелянт вказав на можливість їх перевірки після відкриття провадження у справі, а тому оригінали письмових доказів або належним чином засвідчених копій апелянт не надає.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2023 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Постановляючи цю ухвалу, суд апеляційної інстанції вказав, що позивачкою не усунуто недоліки апеляційної скарги щодо надання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 13 лютого 2023 року про розмір річного доходу позивача за 2022 рік в повному обсязі та не надано належним чином засвідчених копії документів, якими позивач обґрунтовує таку заяву.

Також суд зазначив, що не наведено причин та обставин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частин другої та третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму процесуального права порушено судами першої та (або) апеляційної інстанцій, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм права, рішень Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини, які, на думку позивача, гарантують їй право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Фактично скаржник не погоджується саме із результатом розгляду апеляційним судом її апеляційної скарги - поверненням апеляційної скарги, проте не наводить конкретних доводів (з належним їх обґрунтуванням), які б вказували, зокрема, на неправильне застосування норм матеріального права або порушення апеляційним судом норм процесуального права із посиланням на відповідні норми права.

Посилаючись на висновки Верховного Суду у справі № 120/3505/22, позивачка не звернула увагу на те, що при її постановленні надавалась правова оцінка наявності підстав від звільнення від сплати судового збору в суді апеляційної інстанції відповідно до даних, що містились у відмінній від цієї справи довідці щодо відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені, передбачені цим Кодексом, підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2023 року у справі № 120/9094/22 повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов