Справа № 120/3874/22
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

17 серпня 2023 р. Справа № 120/3874/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в письмовому проваджені заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2022 позов задоволено:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на територіях радіоактивного забруднення відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" шляхом додавання загальної суми заробітної плати за роботу в зоні радіоактивного забруднення в травні місяці 1987 року до суми заробітної плати на основній роботі за травень 1987 року, за архівними довідками № 2122 6246 9 365 від 04.08.2010, № 6167 від 26.07.2010, виданими Міністерством оборони України;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.06.2020 перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на територіях радіоактивного забруднення відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" шляхом додавання загальної суми заробітної плати за роботу в зоні радіоактивного забруднення в травні місяці 1987 року до суми заробітної плати на основній роботі за травень 1987 року, за архівними довідками № 2122 6246 9 365 від 04.08.2010, № 6167 від 26.07.2010, виданими Міністерством оборони України;

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови проводити ОСОБА_1 індексацію пенсії з 01.03.2022 по першій складовій формулі;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області проводити ОСОБА_1 з 01.03.2022 індексацію пенсії по першій складовій формулі.

Також стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2400 грн (дві тисячі чотириста гривень).

29.11.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи на виконання зазначеного рішення суду.

14.06.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 120/3874/22-а.

Ухвалою суду від 28.06.2023 у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

У послідуючому, 14.07.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 120/3874/22-а. Заява мотивована тим, що 21.03.2023 виконавчою службою у Вінницькій області відкрито виконавче провадження №71347647 про примусове виконання рішення суду, однак відповідач на виконання вказаного рішення суду визначив середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії за роботу в зоні радіоактивного забруднення за травень місяць 1987 року в розмірі 241 крб. 48 коп, або 0, 00241 грн, але обчислення середньомісячного заробітку провів по раніше діючому законодавству, а саме Закону України "Про пенсійне забезпечення", з чим позивач не погоджується.

Позивач зазначає, що відповідач неналежно виконав рішення суду в частині перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не провело пільгове обчислення середньомісячного заробітку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, необхідність звернення позивача до суду в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) зумовлена тим, що відповідачем, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2022 у справі №120/3874/22-а не виконано.

25.07.2023 від відповідача надійшло пояснення на заяву щодо встановлення судового контролю, в якій представник відповідача просить відмовити в задоволенні заяви про встановлення судового контролю. Вважає, що Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/3874/22 виконано в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Нормами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не врегульовано питання строку розгляду та вирішення заяви про встановлення судового контролю за виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне розглядати подану заяву в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

При цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Визначаючись щодо заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд виходив з такого.

Відповідно дост.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказана правова норма має на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Так, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 висловлено позицію, що наявність самого лише факту відсутності певного результату не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність.

Таким чином, певні наслідки, встановлені нормами статті 382 КАС України, можуть настати у разі невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин.

Суд звертає увагу, що доводи поданої позивачем заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення зводиться в цілому до протиправності дій відповідача щодо неналежного, на його переконання, виконання рішення суду в частині перерахунку пенсії позивача відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та не проведення пільгового обчислення середньомісячного заробітку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а лише визначення середньомісячного заробітку за роботу в зоні радіоактивного забруднення, з якими не погоджується позивач.

Проте суд зауважує, що з огляду на заявлені позивачем мотиви заяви підстави для застосування саме ст.382 КАС України відсутні.

При вирішення даного питання, суд також враховує правову позицію щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком, яка викладена у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року (справа №823/1265/16; адміністративне провадження № К/9901/16261/18), у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №704/1167/19 (адміністративне провадження № К/9901/12451/20).

В свою чергу, суд наголошує, що саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч.1 ст.383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Аналогічні висновки були викладені Сьомим апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 13 квітня 2023 року у справі №560/4340/22 при вирішенні питання про встановлення судового контролю.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 14, 248, 256, 370, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2022 у справі № 120/3874/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович