Справа № 500/2722/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2722/23

17 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (надалі. відповідач - 2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області за №15 від 30.01.2023 про відмову ОСОБА_1 призначенні пенсії за віком, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його трудової діяльності із 10.08.1987 по 30.11.1987, із 27.09.1984 по 01.04.1986, із травня 1987 по квітень 1994, із 19.04.1994 по 10.11.1994 відповідно до записів у трудовій книжці, а також період роботи в Республіці Польща відповідно до даних закладу соціального страхування у Познані, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дня виповнення пенсійного віку - з 06.02.2023.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів, яка виразилась у безпідставній, на думку позивача, відмові у призначенні пенсії з дня звернення за пенсією. Просить врахувати, що позивач не може нести відповідальності за правильність, повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудових книжок, внутрішньої документації підприємства.

Ухвалою суду від 07.06.2023 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне. Вказав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не може бути зараховано період роботи: з 10.08.1987 по 30.11.1987, оскільки наявне виправлення в даті наказу про прийняття; з 27.09.1984 по 01.04.1986, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи; у колгоспі в 1987, 1988, 1992, 1994 згідно з архівною довідкою №692 від 22.11.2022, оскільки прізвище, ім`я та по батькові зазначено не повністю; з 19.04.1994 по 10.11.1994, оскільки запис завірено печаткою, яка не читається. Щодо зарахування стажу, набутого в Республіці Польщі, вказав, що 09.02.2023 направлено формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу роботи, набутого позивачем на території Республіки Польща, однак інформація щодо набутого стажу роботи на території Республіки Польща на момент подання відзиву на позовну заяву не надходила. Тому, просить врахувати, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для зарахування вказаного періоду роботи до стажу позивача. Відтак, вважає, що оскільки за результатами розгляду заяви стаж позивача становить 22 роки 11 місяців 04 дні (із необхідних 30 років), правові підстави для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, Головним управлінням розраховано стаж, який склав 22 роки 11 місяців 4 дні. Зазначив що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи: 10.08.1987 по 30.11.1987, оскільки наявне виправлення у даті наказу про прийняття; 27.09.1984 по 01.04.1986, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи; в колгоспі в 1987, 1988, 1992, 1994 роках згідно архівної довідки від 22.11.2022 №692, оскільки прізвище, ім`я, по батькові зазначено не повністю; з 19.04,1994 по 10.11.1994, оскільки запис завірено печаткою, яка не читається. Вважає, що Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства. Таким чином, на думку відповідача-2, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком - не менше 27 років.

Представник позивача подав до суду відповіді на відзив від 04.07.2023 (вх.№8808/23) та від 07.07.2023 (вх.№8947/23). Зазначив, що позивач жодним чином не впливав на дотримання порядку заповнення його трудової книжки, а тому не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в них записах, адже трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами облікової документації. Тому, вважає, що працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення такої документації про його трудовий стаж. Також просить врахувати, якщо відповідач має сумнів у достовірності поданих позивачем документів, то він мав і має усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі, і мали документи про свою роботу чи службу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.01.2023 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, та прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №15 від. 30.01.2023, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

З даної відмови вбачаються наступні результати розгляду документів, доданих до заяви: до стажу позивача не може бути зараховано період роботи: з 10.08.1987 по 30.11.1987, оскільки наявне виправлення в даті наказу про прийняття; з 27.09.1984 по 01.04.1986, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи; у колгоспі в 1987, 1988, 1992, 1994 згідно з архівною довідкою №692 від 22.11.2022, оскільки прізвище, ім`я та по батькові зазначено не повністю; з 19.04.1994 по 10.11.1994, оскільки запис завірено печаткою, яка не читається.

Про вказане рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії за віком позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 03.02.2023 №1900-0207-8/4571.

Також, 02.05.2023 позивач звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України, в якій просив приєднати до пенсійної справи додаткові документи щодо страхового стажу та призначити йому пенсію за віком з 06.02.2023. А саме, позивачем подано довідки установи соціального страхування у м.Познань (Польша) про періоди роботи із 2016 по 2023 роки від 12.04.2023.

Після цього, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.05.2023 за №3489-3519/М-02/8-1900/23 позивача повідомлено, що долучені до звернення документи відповідно до вимог чинного законодавства не можуть братися до уваги для обчислення стажу. Також, в даному листі зазначено, що 09.022.2023 відповідачем-1 направлено формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу, набутого позивачем на території Республіки Польща, про надходження інформації щодо набутого стажу роботи на території республіки Польща позивача буде повідомлено додатково.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Спірні періоди роботи позивача із 27.09.1984 по 01.04.1986, 10.08.1987 по 30.11.1987, із 19.04.1994 по 10.11.1994 підтверджуються записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , виданій 24.07.1981, а період з 01.05.1987 по 30.04.1994 підтверджується записом у вкладиші у трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_2 .

Крім цього, з архівної довідки про трудовий стаж, виданої Комунальною установою "Трудовий архів Гусятинської селищної ради за №692 від 22.11.2022 вбачається, що у документах архівного фонду ТзОВ "Постолівське" с.Постолівка Гусятинського району містяться відомості про роботу ОСОБА_1 у колгоспі ім.Б.Хмельницького, селянській спілці "Постолівська" с.Постолівка Гусятинського району у період з 1987 по 1994 рік, а також вироблення позивачем встановленого мінімуму людино-днів.

Однак, суд зауважує, що у спірному випадку відповідачем - 2 не здійснено аналіз вказаної довідки на відповідність виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі у колгоспі.

Доводи відповідача-2 зводяться до формальних підстав, зокрема, наявність виправлення в даті наказу про прийняття, запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи; прізвище, ім`я та по батькові зазначено не повністю; запис завірено печаткою, яка не читається.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Відтак, на думку суду, дії відповідача-2 щодо не зарахування стажу лише з формальних підстав, є протиправними.

Слід зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Таким чином, на переконання суду, спірне у даній справі рішення Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області від 30.01.2023 за №15 про відмову у призначенні пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також, вирішуючи суд зазначає, що громадяни України, які працювали в інших країнах, можуть отримувати пенсію в Україні. Проте, в таких правовідносинах є особливості, правила та обмеження.

Призначення та виплата пенсій громадянам України, які проживають за її межами, та громадянам інших країн, які переїхали на постійне місце проживання до України, здійснюється згідно із пенсійним законодавством нашої держави, яке регламентується: Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», іншими нормативно-правовими актами; міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем разом із заявою від 02.05.2023 додатково було подано довідки установи соціального страхування у м.Познань (Польща) про періоди роботи із 2016 по 2023 роки, датовані 12.04.2023.

За приписами статті 4 Закону №1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, та складається в тому числі з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже правове регулювання зазначених правовідносин здійснюється з врахуванням міжнародних договорів.

Так, з 01.01.2014 набула чинності Угода між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012 (далі Угода), ратифікована Законом № 458-VII від 05.09.2013.

Положення зазначеної Угоди базуються на "пропорційному принципі", за яким право на пенсію буде визначатися, виходячи із сумарного стажу, набутого на території України та Польщі, однак кожна держава призначатиме та виплачуватиме пенсію за страховий стаж, набутий на її території, період якого становитиме не менше ніж 12 місяців.

Угода застосовується стосовно України - до законодавства щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, що стосується: 1) хвороби (тимчасової непрацездатності), вагітності та пологів (материнства); 2) нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань та/або смерті з цих причин; 3) безробіття; 4) пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 5) допомоги на поховання.

Так, 4-5 лютого 2014 року у м. Львові відбулася зустрічі представників Пенсійного фонду України та Установи соціального страхування Республіки Польща (ZUS) щодо узгодження процедур дій та бланків формулярів зв`язку, передбачених для застосування при реалізації Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, яка була підписана 18 травня 2012 року, які були оформлені відповідним Протоколом. Згідно вказаного Протоколу сторони, на виконання пункту 2 статі 2 Адміністративного договору щодо застосування Угоди було обговорено та погоджено двомовні формуляри стосовно пенсійного забезпечення для співпраці при реалізації положень Угоди:

для Української Сторони UA-PL 5, UA-PL 6, UA-PL 8, UA-PL 9, UA-PL 10 та UA-PL 12;

для Польської Сторони PL-UA 5, PL-UA 6, PL-UA 7, PL-UA 11, PL-UA 12 та PL-UA 13.

Зразки формулярів додано до Протоколу.

Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до цього Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1. Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший; заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання; заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пункт 1.7. Порядку №22-1 визначає, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1.8. Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків;

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу;

4) відомості про місце проживання особи;

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

6) документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком;

7) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку;

8) документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону;

9) заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії.

Пунктом 4.7. Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

При цьому, частина третя статті 44 Закону №1058 встановлює, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Системний аналіз даних норм дає підстави для висновку, що для призначення пенсії за віком особа звертається до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка та необхідним пакетом документів. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У випадку звернення до пенсійного органу із відповідною заявою поза межами вказаного строку, пенсія за віком призначається з дня звернення.

Також суд дійшов висновку, що для порушення питання про підтвердження страхового стажу, набутого на території Польщі, особі слід звернутися до територіального управління Пенсійного фонду України за місцем проживання, яке, в разі потреби, в тому числі сумнівів щодо підтвердження заявленого особою страхового стажу, здобутого в Республіці Польща - має оформити потрібний запит для отримання формуляру від Польської сторони.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.05.2023 за №3489-3519/М-02/8-1900/23 вбачається, що 09.02.2023 відповідачем-1 направлено формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу, набутого позивачем на території Республіки Польща, про надходження інформації щодо набутого стажу роботи на території республіки Польща позивача буде повідомлено додатково.

Однак, станом на момент розгляду спору по суті учасниками справи не подано доказів отримання відповіді на формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу, набутого позивачем на території Республіки Польща.

Даний формуляр-заявка є своєрідним запитом, у відповіді на який іноземний пенсійний фонд ( у даному випадку Польщі) має підтвердити сплату страхових внесків.

Відповідь, яку отримає Пенсійний фонд з-за кордону ( у даному випадку з Польщі) буде офіційним документом, який підтвердить закордонний трудовий стаж позивача.

Суд вважає, що оскільки відповідачем-1 здійснено заходи щодо направлення формулярів зв`язку до компетентних органів відповідної держави (в спірному випадку Республіки Польща) з метою отримання додаткових документів щодо заявленого стажу позивачем, суд вважає, що позовні вимоги в частині зарахування спірних періодів роботи в Республіці Польща є передчасними.

То ж, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що відповідача-1 слід зобов`язати повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи із 27.09.1984 по 01.04.1986, 10.08.1987 по 30.11.1987, із 01.05.1987 по 30.04.1994, із 19.04.1994 по 10.11.1994, прийнявши відповідне рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30.01.2023 №15 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи із 27.09.1984 по 01.04.1986, 10.08.1987 по 30.11.1987, із 01.05.1987 по 30.04.1994, із 19.04.1994 по 10.11.1994, прийнявши відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 17 серпня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 );

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (місцезнаходження: площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька область,58002 ).

Головуючий суддя Дерех Н.В.