Справа № 620/6383/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року Чернігів Справа № 620/6383/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (да також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФ України в Чернігівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі також - ГУПФ України в Хмельницькій області, відповідач 2) про:

- визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 6 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка викладена в рішенні від 05.04.2023 №71;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до пільгового стажу позивача всі періоди роботи за професіями, які передбачені списком текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пільгову пенсію за віком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення від 12.10.1992 № 583, згідно документів: трудової книжки НОМЕР_1 ; довідок від 21.10.2022 № 06 та № 07, виданих Приватним акціонерним товариством Чексіл, а саме за період роботи з 13.02.1990 по 30.06.1999 09 років 04 місяці 17 днів та з 01.07.1999 по 14.07.2017 18 років 00 місяців 14 днів, а всього 27 років 5 місяців 01 день;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 6 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з дня звернення до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії 28.03.2023.

Позов мотивовано тим, що належним чином оформленими документами підтверджується її право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, проте відповідачем 2 протиправно прийнято рішення від 05.04.2023 №71 про відмову у призначенні пільгової пенсії.

Ухвалою судді від 26.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк відповідачами надано відзиви на позов, у яких позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні та зазначили, що позивачу неможливо призначити спірну пенсію, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж - 20 років. Крім того, відповідачі зазначили, що застосуванню у спірних правовідносинах підлягає норма Закону, чинна на момент призначення пенсії позивачу. Проте, позивач у позові просить призначити пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788, який наразі є неактуальним, а також норми цього закону визнані неконституційними. Разом з тим, 09.07.2003 Верховною Радою був прийнятий Закон №1058, норми якого щодо призначення пільгових пенсій чинні та підлягають обов`язковому застосуванню при вирішенні права позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Також у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; результати атестації відповідної посади, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені у довідки на підставі документів. Відповідно до п. 23 Порядку передбачено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчення печаткою (у разі наявності).

21.06.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 2 про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 13.02.1990 по 30.06.1999 позивач працювала на Чернігівському виробничо торгівельному текстильно - швейному об`єднанні «Чексіл» та з 01.07.1999 по 14.07.2017 позивач працювала на ПрАТ КСК «Чексіл» (а.с. 25, 29).

28.03.2023, після досягнення повних 54 років, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви позивачем, у тому числі додано документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Рішенням від 05.04.2023 №71 відповідач 2 відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки пільговий стаж позивача становить 17 років11 місяців 1 день, замість необхідних 20 років. (а.с. 35).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Отже, оскільки і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і Закон України «Про пенсійне забезпечення» регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що згідно із пунктом «є» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віковий ценз для жінок у 50 років збільшено до 55 років.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнений статтею 114, згідно із частиною другої якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і за наявності стажу зазначеної роботи не менше 20 років.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Відтак, з 01.10.2017 правила призначення пенсій робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII) та пунктом 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII).

Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Наведений стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року N213-VIII».

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно із пунктом 3 резолютивної частини названого рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років".

Тобто, відповідно до Рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 №1-р/2020 передбачено зменшення віку виходу на пенсію за наявності відповідного спеціального стажу роботи за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 13.02.1990 по 31.05.2011 працювала оператором крутильного устаткування, а з 01.06.2011 по 14.07.2017 - оператором мотального устаткування, що підтверджується довідками ПрАТ «Чексіл» та копією трудової книжки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 затверджено Список текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, у якому наявна професія, яку обіймала позивач.

Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2015 №529 внесено зміни до вказаної постанови, шляхом заміни у назві Списку текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженого зазначеною постановою, цифри і слова "50 років" цифрами і словом "55 років".

Тобто, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій робітницям текстильного виробництва, зайнятих на верстатах і машинах, а саме: пункт «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII) та пункт 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII).

Відносно позивача правила вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «є» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 55 років за пунктом 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII).

Зважаючи на частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви №23759/03 та №37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Разом з тим, суд звертає увагу, що як положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII), так і положення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII мають однакові вимоги щодо стажу роботи на текстильному виробництві, який є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. Зокрема, особа має відпрацювати на зазначеній роботі (посаді, професії) не менше 20 років.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у спірні періоди працювала повний робочий день на ПрАТ «Чексіл» на посадах оператором крутильного устаткування, оператором мотального устаткування, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583. Наведене підтверджується довідками від 21.10.2022 №06 та від 21.10.2022 № 07 (а.с. 25,29).

Відповідно до вказаних довідок, ГУ ПФУ в Хмельницькій області визнається, що пільговий стаж роботи позивача за вищевказаний період становить 17 років 11 місяців 1 день. Проте у рішенні від 05.04.2023 №71 відповідачем 2 не зазначено, який саме період роботи позивача не зараховано до пільгового стажу та з яких підстав. Замість цього зазначає, що до пільгового стажу зараховані всі періоду роботи позивача. Однак, як вбачається з вищезазначених довідок, наданих ПрАТ «Чексіл», позивач має стаж, за період роботи з 13.02.1990 по 30.06.1999 09 років 04 місяці 17 днів та з 01.07.1999 по 14.07.2017 - 18 років 00 місяців 14 днів.

Таким чином, з урахуванням висновків суду, спеціальний стаж позивача на текстильному виробництві становить - 27 років 5 місяців 01 день та достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

За таких обставин, рішення від 05.04.2023 №71 є протиправним та підлягає скасуванню

Щодо вимог зобов`язального характеру, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною третьої статті 245 КАС України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналіз наведеної норми доводить, що законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки. При цьому цей обов`язок має бути покладений на суб`єкта владних повноважень, який приймав рішення про відмову у призначенні пенсії.

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана протиправною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Враховуючи, що судом визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 05.04.2023 №71, то інших варіантів поведінки, окрім як прийняти протилежне рішення, відповідач не має.

Тому, з метою відновлення прав позивача за захистом яких він звернувся до суду, позов слід задовольнити частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 05.04.2023 №71 та зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати на підставі довідок, виданих ПрАТ «Чексіл», до стажу позивача період роботи з 13.02.1990 по 30.06.1999 09 років 04 місяці 17 днів та з 01.07.1999 по 14.07.2017 - 18 років 00 місяців 14 днів та призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, із зниженням пенсійного віку з дня виникнення права на пенсію, а саме - з 28.03.2023 (дата звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії).

Щодо позовних вимог, заявлених до ГУ ПФУ в Чернігівській області, то в задоволенні їх слід відмовити, оскільки вказаним відповідачем рішень про відмову у призначенні пенсії позивачу, в розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, не приймалось, тому і підстав для вчинення дій зобов`язального характеру у нього не виникає.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 715,73 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.04.2023 №71.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати на підставі довідок, виданих ПрАТ «Чексіл», до стажу ОСОБА_1 період роботи з 13.02.1990 по 30.06.1999 09 років 04 місяці 17 днів та з 01.07.1999 по 14.07.2017 - 18 років 00 місяців 14 днів та призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, із зниженням пенсійного віку з дня виникнення права на пенсію, а саме - з 28.03.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 715,73 грн (сімсот п`ятнадцять гривень 73 коп), сплачений відповідно до квитанції від 16.05.2023.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,Чернігівська область,14005 .

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2023 року.

Суддя І.І. Соломко