Справа № 300/4721/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про забезпечення позову
"15" серпня 2023 р. Справа № 300/4721/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчук С.В.
розглянувши в письмовому провадженні заяву про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 , в інтересах ФОП ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради (надалі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Івано-Франківської міської ради щодо повторного розгляду по суті заяви ФОП ОСОБА_1 від 23.02.2022 за реєстровим номером № 643103 на 36 сесії Івано-Франківської міської ради від 15.06.2023;
- визнати протиправним та скасувати пункти 73, 73.1. рішення Івано-Франківської міської ради від 15.06.2023 № 125-36 "Про земельні питання";
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 відкрито провадження за вказаним позовом, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заява про забезпечення позову за своїм змістом мотивована тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також наявністю очевидних ознак протиправності дій та рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав та інтересів ОСОБА_1 такими діями та рішенням.
Заявник наголошує, що в разі невжиття заходів забезпечення позову:
- не виключене погодження Івано-Франківською міською радою в пришвидшеному порядку дозвільних документів на земельну ділянку іншим юридичним особам до моменту ухвалення рішення, що призведе до нових судових спорів, яких на даний момент вже 4;
- існують реальні ризики подання нових заяв (погоджувальних документів на спірну земельну ділянку) від нових юридичних осіб. Зокрема, за адресою та з тими ж засновниками зацікавленої особи ТОВ «Бистриця-Груп» (м. Івано-Франківськ, вул. Ак. Сахарова 38, засновники: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) зареєстровані ще як мінімум 6 юридичних осіб: ТОВ «Перепектива-ІВ», ТОВ «Арніка-21», ТОВ «Будівельна компанія Альянс ІФ і КО», ТОВ «Альянс ІФ-БУД», ТОВ «Франкомонтаж»;
- можливі нові судові спори ОСОБА_1 з Івано-Франківською міською радою та третіми особами;
- триваючі дії Івано-Франківської міської ради вказують на протиправність та упереджене ставлення до позивача, оскільки міська рада вже двічі відмовила ОСОБА_1 у затверджені проекту з формальних підстав.
Також представник позивача вказує, що очевидна протиправність оскаржуваного рішення підтверджується тим, що на одну і ту ж земельну ділянку з тим самим кадастровим номером Івано-Франківська міська рада ОСОБА_1 відмовляла з підстав перебування земельної ділянки в межах червоних ліній, а TОB «Бистриця-Груп» фактично погоджує затвердження проекту землеустрою без зазначення жодних червоних ліній, що підтверджується Протоколом 14/06 депутатської комісії від 14.06.2023 року, яким внесено зміни в проект 36 сесії міської ради та погоджено проект землеустрою.
Розглянувши заявлене клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд встановив таке.
Відповідно до витягу з рішення Івано-Франківської міської ради від 23.12.2021 № 469-19 відповідачем було надано дозвіл на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, згідно із додатком 1 - ТОВ "КРИЦ-ІФБУД".
У свою чергу, рішенням Івано-Фрнаківського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі №300/461/22 визнано протиправним та скасовано пункт 2 Додатку 1 до п. 44 рішення Івано-Франківської міської ради, 19 сесії, восьмого демократичного скликання від 23.12.2021 за №469-19, яким ТОВ «КРИЦ-ІФБУД» надано дозвіл на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1439 га, на АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу) та зобов`язано Івано-Франківську міську раду повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 23.09.2021 та надати дозвіл на складання проєкту землеустрою.
Звернення ФОП ОСОБА_1 не розглянуто. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.03.2023 №53-34 надано дозвіл на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно додатку 1 - ТОВ "Бистриця Груп".
Рішеннями відповідача від 10.06.2022 №97-25, від 15.06.2023 № 125-36 позивачу відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення та передачі в користування (оренду) спірної земельної ділянки.

Частина перша статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Підстави для вжиття заходів забезпечення позову встановлені частиною другою статті 150 КАС України, а забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (пункт 1); або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункт 2).

Як наслідок, оскільки забезпечення адміністративного позову передбачає собою вжиття судом заходів щодо охорони прав, свобод та законних інтересів позивачів про захист яких вони просять, від порушень рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень, що оскаржуються заявленими позовними вимогами адміністративного позову, а також гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за позовом.

Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Майже аналогічне визначення міститься і в частині 1 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

У відповідності до підпунктів 9, 10 пункту «б» частини 1 статті 33 Закону №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Згідно з положеннями частини 1 статті 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Водночас, відповідно до частини 16 статті 123 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Частиною 1 статті 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд звертає увагу на те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності учасників справи. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівності.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення в цій адміністративній справі, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ФОП ОСОБА_1 , для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а саме затвердження проекту землеустрою третім особам та передача земельної ділянки в оренду (користування) може призвести до нових судових проваджень з метою подальшого оскарження дій та рішень відповідача та неможливості позивачу реалізувати свої права на затвердження проекту землеустрою та подальшої передачі земельної ділянки в користування.

Відтак, суд погоджується із твердженням представника заявника, що прийняття Івано-Франківською міською радою будь-яких рішень щодо земельної ділянки площею 0,2579 га, на АДРЕСА_1 , до ухвалення судового рішення у справі, унеможливить ефективний захист або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Відповідно до рішення від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобіганню порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Водночас, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Також при вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії в рішенні від 17.07.2008, Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Зазначена правова позиція, у свою чергу, теж дає підстави для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Суд наголошує, що в цьому випадку застосування заходів забезпечення адміністративного позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, встановлення їх обґрунтованості.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наведені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

Враховуючи наведене, керуючись 150, 151, 154, 156, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення адміністративного позову задовольнити.

Заборонити Івано-Франківській міській раді погоджувати будь-яким юридичним та фізичним особам-підприємцям заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та заяви щодо затвердження проекту землеустрою з передачею землі в оренду (користування) щодо земельної ділянки площею 0,2579 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :14:001:0270, з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу) до набрання законної сили рішення суду по даній справі) до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом та відповідно до статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.