Справа № 540/718/22
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/718/22

Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В. Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

при секретарі Аргіровій М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року по справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.01.2022 р. №UA508040/2022/000007/2, -

В С Т А Н О В И Л А :

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі від 13 січня 2022 року за №UА508040/2022/000007/2 про коригування митної вартості товарів.

Позов обґрунтовувало тим, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів винесене без урахування всіх обставин, що мають значення. Митниця в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м. Севастополі шляхом прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2022/000007/2 від 13.01.2022 року порушено права та інтереси фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин через безпідставне коригування митної вартості товарів в бік збільшення, внаслідок чого позивачу неправомірно збільшено платежів з ввізного мита на 29 310,63 грн. та з податку на додану вартість на 123104,64 грн. Позивачем правомірно розраховано митну вартість імпортованих товарів, а тому прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2022/000007/2 від 13.01.2022 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року задоволено адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.01.2022 р. № UA 508040/2022/000007/2.

Визнано протиправним та скасовано рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі від 13 січня 2022 року за №UА508040/2022/000007/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1524,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції протиправно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, що призвело до порушення прав митниці на належний захист. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що використання митними органами інформації з єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України (ЦБД ЄАІС), для забезпечення здійснення митного контролю, в тому числі під час виконання митної формальності "перевірка митної вартості", затверджено МК України (ч.7 ст. 317). Отже, наявність в ЄАІС відомостей про митне оформлення товару є прямим доказом (об`єктивною інформацією) що цю "партію товару дійсно було імпортовано до України" за вказаною ціною, та іншими характеристиками та ознаками, які містяться в ЦБД. Суд першої інстанції не взяв до уваги і те, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості

Відповідно до ст. ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», враховуючи рішення Ради суддів України від 24.02.2022 року № 09, наказом голови П`ятого апеляційного адміністративного суду № 9-до/с від 28.02.2022 року, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт просить розгляд справи проводити за його участю, а тому розгляд справи призначено у режимі відеоконференції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2020 року між ФОП ОСОБА_1 , (Покупцем) та фірмою QINGDAO КАІХІ INTERNATIONAL TRADING СО, LTD, Китай (Продавцем) укладено зовнішньоекономічний контракт №19102020 від 19.10.2020 року на постачання Товарів, зокрема відповідно до предмету договору Продавець зобов`язується своєчасно виготовляти та продавати шланги, а саме: садові шланги, поливальні шланги, лайт флет та інші, відповідно до Інвойсів, узгоджених сторонами та складовими невід`ємної частини цього Контракту. Кількість, номенклатура, якість, ціна та інші характеристики товарів, що постачаються Покупцю, визначаються відповідно до Інвойсів, що додаються до Контракту щодо кожної партії товару, що поставляється.

Постачання Товарів здійснюється та базис ціни Товару встановлюється на умовах, FOB-порт Ціндао (Китай) відповідно до "Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів" у редакції 2000 року - Інкотермс-2000 (п.2.1 Контракту №19102020 від 19.10.2020 року).

Продавець зобов`язаний виготовити та відвантажити Товар протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з моменту отримання передоплати за Товар. Якщо Товар не відвантажений протягом 70 (сімдесяти) днів (не включаючи святкові дні приблизно 14-21 день), то Продавець сплачує штраф Покупцю в розмірі 0,3% від перерахованої суми за кожен день прострочення, якщо не інший форс мажор за невідомим причин (п.2.2 Контракту №19102020 від 19.10.2020 року).

При цьому, 01.06.2021 року між позивачем та ТОВ НьюВейв укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01.06.2021 року, відповідно до предмету якого Клієнт доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО). перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг Клієнту за згодою Сторін.

За заявкою №00001995 від 03.11.2021 року до договору транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01.06.2021 року експедитором здійснено доставку товару ПВХ шланги по маршруту пункт відправлення Ціндао пункт доставки Херсон.

Вартість транспортно-експедиторських послуг склала 124125,00 грн, що підтверджується довідкою від 06.01.2022 року (а.с.33) та сплачено позивачем 11.01.2022 року (а.с.35) за рахунком №6579 від 10.01.2022 року на суму 159500,00 грн (а.с.34).

На виконання умов зазначеного контракту, позивач, за інвойсом №КХ210813-2 від 13.08.2021 року, імпортував на митну територію України в січні 2022 року товар, а саме: шланги ПВХ для подачі води.

З метою здійснення митного оформлення поставленого товару позивачем до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі подадано електронну вантажну митну декларацію ВМД №UA508040/2022/000165 від 13.01.2022 року, в якій позивачем визначено вартість товару за ціною договору 26356,00 доларів США без урахування вартості перевезення поза митною територією України в сумі 124125,00 грн.

Також, декларантом до митного органу подані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №19102020 від 19 жовтня 2020 року, укладений із нерезидентом QINGDAO КАІХІ INTERNATIONAL TRADING CO., LTD, Китай, інвойс №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, пакувальний лист до інвойсу №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, коносамент WMS21110508 від 15.11.2021 року, платіжне доручення в іноземній валюті №210831/COR/79154 від 31.08.2021 року на суму 26 356,00 дол. США з повної оплати вартості товарів згідно інвойсу №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, довідку про вартість перевезення від 06.01.2022 року, рахунок на оплату вартості перевезення №6579 від 10.01.2022 року, договір на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01 червня 2021 року, платіжне доручення №156 від 11.01.2022 року про оплату вартості перевезення на користь транспортного експедитора ТОВ НьюВейв.

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності:

- в наданому разом з митною декларацією коносаменті №WMS21110508 від 15.11.2021 наявна інформація, що фрахт оплачений завчасно (передплачений). При цьому, згідно інформації в додатково наданому банківському платіжному документі №156 від 11.01.2022 оплата була здійснена тільки 11.11.2021, тобто вже після видачі коносамента та завантаження товару на борт (15.11.2022).

- номер коносаменту (WMS21110508), наведений у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення не відповідає номеру коносаменту, поданого разом із митною декларацією (214299083).

Митним органом, за результатами проведених консультацій, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА508040/2022/000007/2 від 13.01.2022 року.

Позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, таким, що прямо суперечить нормам та вимогам Митного кодексу України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є безпідставними та, відповідно, рішення про коригування митної вартості, що прийняте на підставі встановлених відповідачем розбіжностей, є таким, що належить до скасування.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості ввезених позивачем товарів на митну територію України.

Між тим, із зібраних матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем надано митному органу документи, а саме: електронну вантажну митну декларацію ВМД №UA508040/2022/000165 від 13.01.2022 року, в якій позивачем визначено вартість товару за ціною договору 26356,00 доларів США без урахування вартості перевезення поза митною територією України в сумі 124125,00 грн.

Також, декларантом до митного органу подані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №19102020 від 19 жовтня 2020 року, укладений із нерезидентом QINGDAO КАІХІ INTERNATIONAL TRADING CO., LTD, Китай, інвойс №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, пакувальний лист до інвойсу №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, коносамент WMS21110508 від 15.11.2021 року, платіжне доручення в іноземній валюті №210831/COR/79154 від 31.08.2021 року на суму 26 356,00 дол. США з повної оплати вартості товарів згідно інвойсу №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, довідку про вартість перевезення від 06.01.2022 року, рахунок на оплату вартості перевезення №6579 від 10.01.2022 року, договір на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01 червня 2021 року, платіжне доручення №156 від 11.01.2022 року про оплату вартості перевезення на користь транспортного експедитора ТОВ НьюВейв.

Тобто позивачем подано документи, перелік яких визначено у ч. 2 ст. 53 МК України, а також додаткові документи на відповідну вимогу митного органу, згідно ч. 3 ст. 53 МК України.

В даному випадку, фактичною підставою для прийняття оскаржуваного рішення митного органу стала наявність розбіжностей у поданих позивачем документах, а саме в оскаржуваному рішенні відповідач, зазначив, що:

- в наданому разом з митною декларацією коносаменті №WMS21110508 від 15.11.2021 наявна інформація, що фрахт оплачений завчасно (передплачений). При цьому, згідно інформації в додатково наданому банківському платіжному документі №156 від 11.01.2022 оплата була здійснена тільки 11.11.2021, тобто вже після видачі коносамента та завантаження товару на борт (15.11.2022).

- номер коносаменту (WMS21110508), наведений у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення не відповідає номеру коносаменту, поданого разом із митною декларацією (214299083).

Так, щодо того, що в наданому разом з митною декларацією коносаменті №WMS21110508 від 15.11.2021 наявна інформація, що фрахт оплачений завчасно (передплачений). При цьому, згідно інформації в додатково наданому банківському платіжному документі №156 від 11.01.2022 оплата була здійснена тільки 11.11.2021, тобто вже після видачі коносамента та завантаження товару на борт (15.11.2022), то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, передплата за морський фрахт товару, імпортованого ФОП ОСОБА_1 , здійснена транспортним експедитором на підставі норм п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.5 п.2.2 договору на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01.06.2021 року.

Даними пунктами договору №06-21/А зокрема, передбачено, що Експедитор має право:

Укладати від свого імені договори та інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Проводити розрахунки з портами, транспортними, експедиторськими та ін. організаціями для виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Доручити виконання даного договору третій особі.

Так, суд першої інстанції правомірно звернув увагу, що рахунок на оплату послуг за договором на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01.06.2021 року, на загальну сума в 159500,00 грн складається з 124125,00 грн фрахт, 28645,83 грн транспортно-експедиторські послуги та 833,33 грн винагорода послуг експедитора на території України.

Зазначені обставини пояснюють передплату фрахту датою раніше ніж здійснена оплата послуг транспортно-експедиторських послуг за банківським платіжним документом №156 від 11.01.2022 року.

Щодо зауваження, стосовно різниці в номері коносаменту, наведеного у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення (WMS21110508), який не відповідає номеру коносаменту, поданого разом із митною декларацією (214299083) то колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що декларантом надавались пояснення та документи митному органу щодо вказаних обставин.

В даному випадку, у межах спірних правовідносин оформлено лінійний коносамент № 214299083 та домашній коносамент № WMS21110508 на різних етапах перевезення.

При цьому, відомості щодо назви товару, його кількості, ваги у відповідних коносаментах співпадають, Жодних розбіжностей у описі товарів, вазі, в них немає. Таким чином, вказана обставина не впливає на митну вартість імпортованих позивачем товарів, що свідчить про відсутність правових підстав для коригування митної вартості товару позивача.

Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованих товарів з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованих товарів та жодних розбіжностей не містять.

Разом із тим підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Щодо посилань апелянта на те, що митним органом було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, колегія суддів зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Колегія суддів зазначає, що та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю меншою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Таким чином, митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості у т.ч. за резервним методом визначення митної вартості, що не було зроблено митницею у спірному рішенні, в порушення норм законодавства з державної митної справи.

Крім того, вирішуючи дану справу, колегія суддів враховує, що апелянтом жодним чином необґрунтовано наявність підстав для застосування резервного метода визначення митної вартості у спірному випадку.

Так, апелянт не навів у рішенні про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань.

У спірному рішенні про коригування митної вартості товару митним органом не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Таким чином, враховуючи, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04, (пункт 71) Європейським судом з прав людини викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень та розкрито елементи змісту «доброго врядування». Зокрема, зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

При коригуванні органом доходів і зборів митної вартості товарів декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до ЄАІС ДФС ТОВ «Торгівельна компанія Юніон Груп» не має, доступ є тільки у митного органу.

Позбавлення позивача права доступу до митної декларації, яку використовувала Митниця при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є порушенням принципу змагальних процесів, на що неодноразово звертає увагу в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Зокрема, Суд звернув увагу на важливість змагальних процесів у справах, у яких матеріали, подані незалежним представником національних юридичних послуг у справі, не були завчасно представлені на розгляд сторін, позбавляючи їх можливості відповіді на них (Вермелен проти Бельгії, § 33; Лобу Машаду проти Португалії, § 31; Ван Орсховен прот Бельгії, § 41; Ґоч проти Туреччини, §§ 55-56; Кресс проти Франції, § 76; Іммебль Груп Коссер проти Франції, § 26).

У справі «Кресс проти Франції» ЄСПЛ наголошує, що повинні бути досліджені обставини, за яких відбулися провадження, а саме, чи було провадження змагальним і чи відповідало принципу рівності сторін для того, щоб з`ясувати чи виникла проблема через поведінку сторони чи ставлення держави, або законодавство, що застосовується у даному випадку.

Також в апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції, ухвалою безпідставно відмовив у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі, що призвело до порушення прав митного органу на належний захист у справі, представлення інтересів та надання доказів.

Надаючи оцінку наведеним доводам апелянта колегія суддів зазначає, що клопотання було обгрунтовано, що наказом Державної митної служби України від 24.02.2022 № 113 Митницю переведено у режим вимушеного простою. На території м. Херсона з початком військової агресії велися активні бойові дії, місто захоплено військами російської федерації, адміністративні будівлі Митниці та митних постів, розташованих на території Херсонської області, були захоплені, а серверне обладнання, архівні та поточні справи втрачено.

Також відповідач зазначив, що станом на день подання клопотання наказ ДМСУ від 24.02.2022 № 113 не скасовано, доступу до серверів немає, на час простою здійснюється лише виконання основних функцій для забезпечення існування юридичної особи (робота з персоналом, інформування щодо діяльності тощо). Тобто жодних функцій з питань митної справи, які виконувала Митниця до військової агресії російської федерації та простою, на даний час не виконуються. Виконання певних повноважень Митниці не передані іншому органу та й не можуть бути передані будь-якому іншому органу згідно з чинним законодавством. Митниця з об`єктивних причин не має можливості належним чином обґрунтувати свою позицію по даній справі, надати суду відзив та захистити свої права та інтереси, повно та всебічно з`ясувати всі обставини у справі не можливо.

Правовою підставою зазначеного клопотання позивачем вказано п. 1 ч. 1 ст. 236 КАС України. Наведені обставини на думку відповідача унеможливлюють проведення розгляду даної справи та зумовлюють необхідність зупинити провадження у справі задля забезпечення дотримання прав учасників справи.

Наведений у ч. 1 ст. 236 КАС України перелік підстав обов`язкового зупинення провадження у справі є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Наведені положення КАС України не передбачають серед підстав зупинення розгляду справи до закінченні простою державного органу.

Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Отже, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 серпня 2023 року.

Головуючий: О.В. Лук`янчук

Судді: А.І. Бітов

І.Г. Ступакова