Справа № 320/3675/22
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року м. Київ № 320/3675/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку позивачу пенсії шляхом збільшення на 25%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати позивачу з 01.01.2022 пенсію шляхом збільшення на 25% відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він є пенсіонером та має статус особи з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Позивач стверджує, що вказані обставини надають йому право на збільшення пенсії на 25% відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (далі - Постанова №1381).

Однак, відповідач відмовив позивачеві у здійсненні перерахунку його пенсії шляхом її збільшення на 25%, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того, суд також витребував докази по справі від відповідача та запропонував подати до суду відзив на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 22.04.2022 та копію позовної заяви було направлено відповідачу на електронну адресу та відповідно до відомостей звіту про доставлення електронного листа, 05.05.2022 доставлено на електронну адресу відповідача.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач, зазначив, що позивач не набув право на отримання збільшення до пенсії, передбаченого пунктом 1 Постанови №1381, оскільки відповідно до довідок МСЕК причиною інвалідності позивача є захворювання, набуте внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, а не захворювання, отримане під час виконання обов`язків військової служби (внаслідок війни).

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що посилання відповідача на пункт 1 Постанови №1381 щодо відсутності підвищення до пенсії, якщо захворювання, набуте внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, а не захворювання, отримане під час виконання обов`язків військової служби (внаслідок війни) є безпідставним, оскільки дана Постанова передбачає право на збільшення пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни на підставі відповідного посвідчення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, є пенсіонером органів внутрішніх справ, про що свідчить пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію за вислугу років якому була призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивачу встановлено довічно ІІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №1082086 від 29.06.2021.

Судом встановлено, що 31.12.2021 Управлінням соціального захисту населення Фастівської міської ради видано позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи серії НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач 17.02.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про нарахування та виплату йому пенсії із збільшенням на 25% відповідно до постанови №1381 з 01.01.2022.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 10.04.2022 №1000-0203-8/33048 відмовило позивачу у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії, посилаючись на те, що посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи видано позивачу на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №320/9875/21, яке не містить будь-яких зобов`язань щодо Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Відповідач зазначив, що відповідно до акту з огляду МСЕК позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, пов`язану з проходженням служби в ОВС довічно. Виписки з акту огляду МСЕК, що встановлює зв`язок з захистом Батьківщини до ГУ ПФУ не надходила.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої-другої статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно з частиною другою статті 7 Закону №3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №3551 ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Кабінет Міністрів України у постанові №1381 установив, що розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статей 13 і 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням індексації пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, збільшуються на 25 відсотків.

Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та інших доплат до пенсії.

Як зазначено вище, відповідач, відмовляючи позивачу у призначені та виплаті підвищення до пенсії, передбаченого постановою №1381, зазначив про те, що у позивача відсутній статус учасника бойових дій, а причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, відповідач зазначив, що посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни видано позивачу на виконання судового рішення, яке не містить жодних зобов`язань до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач мав би право на отримання підвищення до пенсії відповідно до постанови №1381 у тому випадку, якби причиною його інвалідності було захворювання, отримане під час виконання обов`язків військової служби (внаслідок війни).

Проте, суд ставиться критично до такої позиції відповідача, оскільки умовами для отримання передбаченого пунктом 1 Постанови №1381 підвищення є наявність у особи статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та отримання пенсії згідно статей 13 і 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб " або відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не наявність конкретних причин захворювання, які зумовлюють встановлення особі статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2021 Управлінням соціального захисту населення Фастівської міської ради видано позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи серії НОМЕР_2 .

Отже, позивач як особа, якій встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни, має право на отримання збільшення до пенсії, передбаченого постановою №1381.

У зв`язку з цим, суд вважає, що відповідач безпідставно не здійснив нарахування та виплату позивачу збільшення до пенсії у розмірі 25%, передбаченого постановою №1381.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку позивачу пенсії шляхом збільшення на 25%.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати позивачу з 01.01.2022 пенсію шляхом збільшення на 25% відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було протиправно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням її підвищення, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській перерахувати позивачу з 01.01.2022 пенсію шляхом збільшення на 25% відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії шляхом збільшення на 25%.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2022 пенсію шляхом збільшення на 25 % відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.