Справа № 520/17141/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 серпня 2023 року № 520/17141/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Зінченко А.В.,розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.03.2023 про відмову виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців - ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 );

-зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців - ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) в розмірі 61094,65 (шістдесят одна тисяча дев`яносто чотири) гривні 65 копійок, яка була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 р. по справі № 2040/7671/18 і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, відповідно до ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ) та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 30% грошового забезпечення померлого чоловіка з 07.11.2020.

При зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, ОСОБА_1 стало відомо, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року по справі № 2040/7671/18 позов її чоловіка, ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перерахунок пенсійних виплат задоволено частково, зокрема, зобов`язано ГУПФУ в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію у розмірі 83% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 01.01.2018 р. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В силу ст. 255 КАСУ рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 р. по справі № 2040/7671/18 набрала законної сили 12.02.2019 р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , чоловік позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в межах шестимісячного строку), звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Харківській області про виплату належних їй сум, як дружині померлого, за рішенням суду від 04 жовтня 2018 р. по справі № 2040/7671/18.

Листом від 16.12.2020 № 2000-0402-8/105732 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача, що на виконання рішення суду № 2040/7671/18 від 04.10.2018 ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 по 31.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018. За період з 01.01.2018 по 31.03.2019 було нараховано різницю в пенсії на загальну суму 66637 гривень 83 копійки. Доплату пенсії нараховану за період з 12.02.2019 по 31.03. у розмірі 5543,18 грн. виплачено у квітні 2019 року. Виплату пенсії з 01.04.2019 року провадили з урахуванням рішення суду. Недоотримана пенсія за життя за вказаним рішенням суду складає 61094 гривні 65 копійок.

Також позивачу було роз`яснено про можливість звернутись до суду із заявою про зміну стягувача.

Непогодившись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії померлого чоловіка, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 р. № 520/15759/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які виразилась в відмові, викладеній в листі 16.12.2020 року № 2000-0402-8/105732, та які полягають у невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої пенсії яка належала ОСОБА_2 , але не була ним одержана за життя та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.11.2020 року щодо виплати недоотриманої пенсії яка належала ОСОБА_2 , але не була ним одержана за життя, з урахуванням висновків суду.

Так, суд дійшов висновку, що посилання відповідача в листі від 16.12.2020 року № 2000-0402-8/105732 на те, що відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою від 26.09.2018 № 20-1 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641) до реєстру, у разі смерті стягувача вноситься інформація про його дату смерті, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорту особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю стягувача.

Така інформація вноситься на підставі рішення суду про зміну стягувача.

Іншого чинним законодавством не передбачено є безпідставним, оскільки ст. 61 Закону України №2262-ХІІ передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

А отже позивачка не є стягувачем за виконавчим провадженням № 2040/7671/18, а неотримана ОСОБА_2 сума пенсії, підлягає виплаті ОСОБА_1 , як члену сім`ї, відповідно до ст. 61 Закону України №2262-ХІІ.

Отже, рішенням суду, яке набрало законної сили 22.09.2022, визнано право позивача на отримання недоотриманої пенсії померлого чоловіка.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 по справі № 520/15759/21, відповідачем прийнято рішення від 01.03.2023 про повторний розгляд заяви від 26.11.2020 ОСОБА_1 .

Відповідач у своєму рішенні вказав, що підстави для виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним одержана, відсутні.

Отже, незважаючи на висновки, викладені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 р. № 520/15759/21, відповідач, повторно посилаючись на відсутність рішення суду про зміну стягувана, відмовив ОСОБА_1 в отриманні пенсії, яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним одержана.

Позивач вважає, що рішення відповідача про невиплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка позивача є протиправним, та таким, що порушує права позивача, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262- ХІІ, (далі - Закон №2262- XII).

Відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно з пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Тобто, законодавцем передбачено окремий порядок виплати неотриманої за життя суми пенсії визначеним колом його близьких осіб в межах шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера.

З огляду на вищевикладене варто зазначити, що позивач, відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ, є дружиною, а отже членом сім`ї померлого.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази звернення до відповідача кількох членів сім`ї за отриманням належної померлому суми пенсії, яка не була отримана ним за життя.

Позивач забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, що підтверджується розрахунком пенсії в разі втрати годувальника.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином можна дійти висновку, що посилання відповідача на те, що Органами Пенсійного фонду України ведеться Реєстр судових рішень (далі - реєстр) для використання в роботі з метою систематизації та упорядкування судових рішень. До реєстру у разі смерті стягувана вноситься інформація про його дату смерті, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або його серію та номер паспорту особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання сум нарахованих згідно рішення суду у зв`язку зі смертю стягувана.

Оскільки позивач не була стороною в судовому процесі по вказаній справі, вносити зміни до реєстру підстави відсутні. Така інформація вноситься на підставі рішення суду про заміну стягувача - є безпідставним.

Оскільки ст. 61 Закону України №2262-ХІІ передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Таким чином суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника та не може бути застосована у спірних правовідносинах.

Аналогічного висновку дійшов Другий апеляційний адміністративний суд в постанові від 18.07.2022 по справі №520/19364/2020.

Із наведеним погодився Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 07.09.2022 по справі №520/19364/2020.

Враховуючи наведене можна дійти висновку, що позивач не є стягувачем, а неотримана сума пенсії, підлягає виплаті позивачу, як члену сім`ї (його дружині), та яка забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, відповідно до ст. 61 Закону України №2262-ХІІ.

Судом встановлено, що позивач звернулась до управління із відповідною заявою 26.11.2020, тобто у шестимісячний строк передбачений законодавством.

Проте, відповідачем до теперішнього часу не вчинено жодних дій щодо виплати суми пенсії члену сім`ї померлого військовослужбовця, що залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Як у листі від 16.12.2020 № 2000-0402-8/105732, що був предметом розгляду у справі № 520/15759/21, так і у спірному рішенні від 01.03.2023, відповідач посилається на Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою від 26.09.2018 № 20-1.

Відповідач зазначає, що до реєстру, у разі смерті стягувана вноситься інформація про його дату смерті, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або його серію та номер паспорту особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання сум нарахованих згідно рішення суду у зв`язку зі смертю стягувана.

Рішення суду про зміну стягувана до головного управління не надходило.

Заборгованість щодо виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до статті 61 цього Закону відсутня. ОСОБА_1 не була стороною в судовому процесі по справі свого чоловіка, підстав вносити зміни до реєстру немає.

Проте, такі висновки відповідача, як суб`єкта владних повноважень, суд вважає протиправними та такими що призводять до порушення права позивача на отримання належних сум недоотриманої пенсії померлого чоловіка.

Формулювання про відсутність іншого способу отримання належної виплати ніж як за новим рішенням суду призводить до надмірних зусиль з боку позивача.

Водночас, ані стаття 61 Закону №2262-ХІІ ані Порядок правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 не передбачають обов`язковості звернення до суду для отримання недоодержаної пенсії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі №П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відповідач не здійснивши виплату недоотриманої пенсії допустив протиправну бездіяльність.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18- рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11- рп/2012).

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Статтею 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Отже вимоги позивача про скасування рішення відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії померлого чоловіка та зобов`язання здійснити її виплату, на думку суду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.03.2023 про відмову виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців - ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 );

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців - ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) в розмірі 61094,65 (шістдесят одна тисяча дев`яносто чотири) гривні 65 копійок, яка була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 р. по справі № 2040/7671/18 і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, відповідно до ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.