Справа № 380/18364/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/18364/22 пров. № А/857/4621/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року (судді Мричко Н. І., ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Львові) у справі № 380/18364/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (ГУ ПФУ у Чернівецькій області, відповідач -2), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Чернівецькій області від 24.11.2022 № 78 про відмову у призначенні йому пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області призначити йому пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 Про державну службу, п. п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 Про державну службу на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 284/7.4-22/37 від 15.11.2022 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за № 285/7.4-22/37 від 15.11.2022, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 15.11.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пенсійний орган протиправно відмовив у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України Про державну службу, оскільки на час звернення до пенсійного органу позивач досягла визначеного законом віку, набула більше 37 років страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця становить понад 20 років. Позивач вважала, що виконала всі передбачені законодавством умови для призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії від 24.11.2022 № 78.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з урахуванням довідки від 15.11.2022 № 284/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідки від 15.11.2022 № 285/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з дня звернення із заявою від 15.11.2022.

Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп.

Із вказаним рішенням не погодилось ГУ ПФУ у Львівській області, тому звернулось до суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним дослідженням обставин справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач не набула право на пенсію згідно з нормами Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки відсутній необхідний стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII. Наголошує на тому, що періоди роботи з 07.08.2001 по 01.05.2016 не можуть бути враховані до стажу державної служби, оскільки позивачу присвоювалися спеціальні звання відповідно до ст. 573 Митного кодексу України, а в разі присвоєння спеціального звання надбавка за ранг державного службовця не виплачується і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723.

ГУ ПФУ у Вінницькій області скористалося своїм процесуальним правом та подало відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з доводами, наведеними в ній, просить скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то колегія суддів вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ у Львівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з даними трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 06.07.1992 по 29.12.2014 працювала на різних посадах державної служби в органах митного контролю, 01.06.1995 прийняла присягу державного службовця, їй присвоєно персональне звання Інспектор митної служби 2 рангу, персональне звання Радник митної служби 3 рангу, персональне звання Радник митної служби 2 рангу, спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу, спеціальне звання Радник митної служби 3 рангу спеціальне звання Радник податкової та митної справи 3 рангу; 05.06.2013 позивачу присвоєно 12 ранг державного службовця.

Позивач звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 15.11.2022 щодо переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу. До вказаної заяви позивач долучила довідки Львівської митниці від 15.11.2022 № 284/7.4-22/37 про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 15.11.2022 № 285/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії від 24.11.2022 №78. Вказаним рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило у переводі позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу. Рішення обґрунтоване відсутністю у позивача необхідного стажу державної служби у зв`язку з тим, що посади працівників митної служби України, які є посадовими особами і мають спеціальне звання, не належать до категорії посад, визначених статтею 25 Закону України № 3723-ХІІ, а тому період роботи позивача з 07.08.2001 по 01.05.2016 не зараховано до стажу державної служби.

Вважаючи вказане рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправним, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Ухвалою від 11.01.2023 місцевий суд замінив первісного співвідповідача у справі ГУ ПФУ у Чернівецькій області належним співвідповідачем ГУ ПФУ у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач -2).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позаяк проходження позивачем державної служби в органах митного контролю, під час якої їй присвоювались спеціальні звання, зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії за віком згідно із пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії від 24.11.2022 № 78 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 (далі - Закон № 889-VІІІ), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами, Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закон № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії державного службовця, ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначило недостатність стажу державної служби у зв`язку з тим, що період роботи в органах митної служби не зараховується до стажу державної служби, так як позивачу за час роботи в митних органах було присвоєно спеціальні звання.

Проте такі покликання відповідача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з частиною 18 статті 37 Закону № 3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До набрання чинності Законом № 889-VIII (до 1 травня 2016 року) посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначалися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 (чинним до набрання законної сили Закону № 889-VІІІ) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом (ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України).

Аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічні висновки щодо зарахування до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця особам, яким присвоєно спеціальні звання, викладено у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 справа № 586/965/16-а, від 18.03.2021 справа №500/5183/17.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що проходження позивачем державної служби в органах митного контролю, під час якої їй присвоювались спеціальні звання, зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії за віком згідно із пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а тому оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 24.11.2022 № 78 підлягає скасуванню.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що позивач у відповідності до умов пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ на день набрання чинності вказаним Законом мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, відтак, враховуючи досягнення 60-річного віку та наявність страхового стажу понад 30 років, набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Що ж стосується заперечень ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо врахування довідок про заробітну плату при переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, то апеляційний суд зазначає таке.

З аналізу положень Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 можна дійти висновку, що призначення пенсії державного службовця на умовах пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ здійснюється за заявою особи, до якої долучаються довідки про заробітну плату.

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 (далі Постанова № 1-3) затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII Про державну службу:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Як уже встановлено, позивач до заяви про призначення пенсії від 15.11.2022 долучила складені у відповідності до Постанови № 1-3 довідку від 15.11.2022 № 284/7.4-22/37 про складові заробітної плати та довідку від 15.11.2022 № 285/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що неподання особою передбачених Постановою №1-3 довідок унеможливлює вирішення питання призначення пенсії за віком відповідно до згаданого Закону, відтак твердження відповідача -2 про передчасність вимоги позивача щодо врахування зазначених довідок не можуть бути взяті до уваги.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року в адміністративній справі № 380/18364/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин