Справа № 560/3119/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3119/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

09 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач своїм правом передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 травня 2023 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 з 12.07.2006 по 30.09.2017 отримував пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», обчислену згідно статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 80% від заробітної плати, згідно довідки від 10.07.2006 №02- 4/21 про складові заробітної плати, яка видана Управлінням міського майна міської ради м. Маріуполя.

З 01.10.2017 позивач отримує пенсію за віком згідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

10.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», обчислену згідно статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ) з врахуванням інформаційної довідки Управління житлової політики і майна Департаменту інфраструктури міста Хмельницької міської ради від 14.12.2022 №273/01-24.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.02.2023 №1844-1384/Л-03/8-2200/23 повідомлено позивача про відсутність підстав у проведенні перерахунку пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ із врахуванням листа Управління житлової політики і майна Департаменту інфраструктури міста Хмельницької міської ради від 14.12.2022 №273/01-24.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року стажу державної служби, зокрема, 10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Отже, не зважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон №3723 втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених ст. 37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на обчислення пенсії, згідно Закону України "Про державну службу" та право вимагати такого обчислення встановлено законом, і воно не залежить від позиції відповідача щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись, якщо, на її думку, це буде для неї бажаним, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 520/1972/19.

Колегія суддів зауважує, що при первинному зверненні позивача за призначенням пенсії в 2006 році, позивачем було обрано пенсію державного службовця, передбачену Законом України Про державну службу, а тому відсутні підстави вважати, що в цьому випадку йдеться про призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", вперше.

Отже, позивач фактично просить здійснити перерахунок пенсії державного службовця, надаючи інформаційну довідку №273/01-24 від 14.12.2022, однак не враховує, що пенсія державного службовця йому призначена ще 12.07.2006, а проведення перерахунку такої пенсії не передбачено Законом України "Про державну службу" після призначення її вперше (2006 рік). Крім цього не враховує, що згадана інформаційна довідка є по суті листом, а не довідкою за формою встановленою додатком 1 Порядку 22-1, тому цей лист не може бути підставою для перерахунку пенсії.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, однак без урахування листа у формі інформаційної довідки №273/01-24 від 14.12.2022 виданої Управлінням житлової політики і майна Департаменту інфраструктури міста Хмельницької міської ради.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача з приводу того, що заява позивача від 10.02.2023 не відповідає вимогам Порядку № 22-1, тому вона була розглянута відповідно до вимог Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 № 393/96-ВР є безпідставними, з огляду на слідуюче.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що заява та документи про переведення на інший вид пенсії підлягає розгляду територіальним органом Пенсійного фонду, який не пізніше не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про переведення або про відмову в переведенні на інший вид пенсії.

Заява позивача від 10.02.2023 не відповідає встановленій формі додатком 1 до Порядку №22-1, що видно з її змісту, при цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що позивач звернувся із заявою невстановленої форми, адже зміст зазначеної заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника щодо переведення його з пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію згідно Закону України Про державну службу.

Отже, у відповідача виник обов`язок розглянути заяву позивача від 10.02.2023 у порядку, визначеному Законом України №1058-IV та Порядком №22-1.

Однак, відповідачем розглянуто заяву позивача від 10.02.2023 про переведення на пенсію згідно Закону України Про державну службу та надано відповідь у формі листа від 24.02.2023 №1844-1384/Л-03/8-2200/23, натомість, рішення про переведення або про відмову в переведенні на пенсію за результатами розгляду такої заяви не прийнято.

Зазначений лист не може оцінюватись як належна правова відмова у переведенні на пенсію, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, без прийняття відповідного рішення, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача. Суд наголошує, що відповідач у разі недостатності або неналежного оформлення документів, доданих до заяви про призначення пенсії, наділений повноваженням письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, або вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Таким чином, відповідач не розглянув заяву позивача про переведення на пенсію згідно Закону України Про державну службу у спосіб, що визначений законом, а тому колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом №1058-ІV та Порядком №22-1, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №748/696/17.

В свою чергу, суд звертає увагу, що право позивача на обчислення пенсії, згідно Закону України "Про державну службу" та право вимагати такого обчислення встановлено законом, і воно не залежить від позиції відповідача щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись, якщо, на її думку, це буде для неї бажаним.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.02.2023 про переведення на пенсію згідно Закону України Про державну службу та визнати протиправними висновки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області викладені в листі від 24.02.2023 №1844-1384/Л-03/8-2200/23 щодо недоцільності обчислення пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України Про державну службу, та, як наслідок, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023, та прийняти рішення за результатами цього розгляду, з врахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Оцінюючи наведені апелянтом аргументи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.