Справа № 420/10487/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токмілової Л.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Куртій Д.О.

представника позивача Галюрова М.Ю.

представника відповідача Левченко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРСАГ УКРАЇНА" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРСАГ УКРАЇНА" до Одеської митниці, в якій позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500130/2023/000048/2 від 26.04.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500130/2023/000186 від 26.04.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ "ЕРСАГ УКРАЇНА" надало всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару. Надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей. Також документи подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту відповідають вимогам ст. 53 Митного кодексу України, є належними, допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, а тому визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості № UA500130/2023/000048/2 від 26.04.2023 року не містить в собі достатніх, передбачених законом підстав для його прийняття, інспектор зазначає про нібито не можливість визначення митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документів. Прийняте рішення про коригування митної вартості є протиправним та ґрунтується не на законі, а на безпідставних висновках та власних переконаннях контролюючого органу. При цьому, прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2023/000186 від 26.04.2023 року також є протиправною, оскільки прийнята на підставі спірного рішення.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

06.06.2023 року від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що під час митного оформлення, у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками здійснено перевірку правильності визначення митної вартості імпортованого товару, в результаті чого встановлено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема, не був представлений повний перелік документів, який визначений ст. 53 МК України. Оскільки у документах, поданих разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а декларантом чи її уповноваженою особою не було подано усіх додаткових документів, які витребувано митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 МК України, не спростовані розбіжності у поданих документах. Відтак, зазначені обставини з урахуванням приписів ч. 6 ст. 54 МК України були підставою для прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу в митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою особою митною вартістю.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 25.07.2023 року.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання призначене на 14.08.2023 року з`явились представник позивача, який підтримував позовні вимоги та представник відповідача, який просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

24.04.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» (надалі ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА»/позивач) зареєстровано як юридична особа, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24.04.2019 року за №0070025, що підтверджується витягом від 15.10.2020р. та інформаційною довідкою з ЄДРЮОФОПтаГФ.

Позивач веде господарську діяльність по таким видам економічної діяльності, як 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах (основний); 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 47.51 Роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

06.04.2023р. між «Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. ВЕ Тіж.» (Компанія) (Туреччина) та ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» (Дистриб`ютор) було укладено Дистриб`юторську угоду №0604.

Згідно п.1.1. Дистриб`юторської угоди компанія доручає а дистриб`ютор бере на себе зобов`язання щодо поширення косметики, чистячих і миючих засобів. БАДів під фірмовою назвою «ERSAG» виробництва фірми «Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. ВЕ Тіж.» Турецької Республіки власником Ліцензії якого є компанія. Компанія надає дистриб`ютору статус офіційного дистриб`ютора на території України, ця угода діє на період воєнного стану в Україні.

Відповідно до п.1.2. Дистриб`юторської угоди з метою виконання п.1.1. цієї угоди компанія зобов`язується передати товар в кількості та асортиментів, замовлену дистриб`ютором, а дистриб`ютор зобов`язується приймати і оплачувати його.

Згідно п.3.2. Дистриб`юторської угоди дистриб`ютор приймає товар від компанії згідно сторонам за умовою доставки, що вказані в специфікації, що є невід`ємною частиною цієї угоди. Ціна кожного товару буде вказана в комерційних інвойсах та специфікаціях до угоди, які додаються до кожної партії товарів.

Відповідно до п.3.4. Дистриб`юторської угоди дистриб`ютор зобов`язується проводити оплату в міру реалізації товару в порядку передбаченому п.4.5. цього договору.

Згідно п.4.5. Дистриб`юторської угоди дистриб`ютор оплачує товар, поставлений на його адресу з Туреччини в Україну на протязі 180 днів після отримання шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок компанії, згідно його заявок, після повної реалізації товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок компанії.

Відповідно до п.4.3. Дистриб`юторської угоди поставка товару дистриб`ютору здійснюється згідно умов поставки, що визначені в інвойсах до поставки та специфікаціями до угоди. Участь експедитора (водія-експедитора) в прийманні-передачі товару обов`язково.

Згідно п.4.6., п.4.7. Дистриб`юторської угоди валюта оплати за поставлений товар визначається в доларах США. Валюта платежу здійснюється в доларах США шляхом перерахування суми оплати, визначеної в специфікації на кожну поставку товару окремо. Загальна сума угоди складає сума всіх специфікацій до неї в доларах США. Компанія зобов`язалася надати 50% дисконт на весь асортимент товарів, що постачається дистриб`ютору на період дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до п.5.1.,п.5.2. Дистриб`юторської угоди кількість, асортимент та ціна товару, що поставляється дистриб`ютору, фіксується в специфікаціях до угоди та інвойсах, які формуються відповідно до заявки дистриб`ютора.

Якість товару має відповідати затвердженим в Україні стандартам і підтверджувати сертифікатами якості ті іншими документами, передбаченими чинним законодавством. Документи, які підтверджують якість товару компанія передає дистриб`ютору в момент передачі партії товару. Компанія зобов`язується надавати разом з кожною партією товару, яка замовлена дистриб`ютором такі документи: сертифікат якості, державний реєстр або висновок державної санітарно-гігієнічної експертизи, комерційний інвойс, транспортний документ відповідно до характеру перевезення, експортна декларація, сертифікат про походження товару. Товар упаковується відповідно до технічних умов виробника.

10.04.2023р. сторони дистриб`юторської угоди узгодили кількість, асортимент та ціну поставляємого товару на загальну суму 60 254,33 доларів США підписавши специфікацію №1 до дистриб`юторської угоди №0604 від 06.04.2023р.

На підставі дистриб`юторської угоди та специфікацій №1 неї продавцем було складено та підписано рахунок-фактуру (інвойс) №ERS064 від 10.04.2023р. на загальну суму 60 254,33 доларів США.

Замовлений позивачем товар був відправлений продавцем 10.04.2023р. та доставлений на митру територію України 16.04.2023р., що підтверджується міжнародною автотранспортною накладною (CMR) серії А №772819.

З метою здійснення митного оформлення товару, декларантом було подано митну декларацію №23UA79UО від 18.04.2023р., де в графі « 12» зазначено митну вартість товару в сумі 2 335 063,49 грн., де 2 203 416,49 грн. вартість товару згідно дистриб`юторською угоди та специфікації №1 до неї (60 254,33 доларів США * 36,5686 грн. за 1 долар США) + 131 647 грн. - транспортні послуги.

Для підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи:

- дистриб`юторську угоду від 06.04.2023р. №0604;

- специфікацію №1 від 10.04.2023р. до дистриб`юторської угоди від 06.04.2023р. №0604;

- сертифікат походження №Y 02471346 від 10.04.2023р.;

- рахунок-фактура (інвойс) №ERS064 від 10.04.2023р.;

- міжнародну автотранспортну накладну (CMR) серії А №772819 від 10.04.2023р.;

- висновок ЦМУЛДР №190 від 13.10.2021р.;

- акт про проведення митного огляду №UA500380/23/664 від 16.04.2023р.;

- рахунок про надання транспортно-експедиторських послуг №0008 від 17.04.2023р.;

- довідку про транспортні витрати №1804 від 18.04.2023р.;

- сертифікат відповідності №UA.046.С.00003-21 від 08.11.2021р.;

- експортну декларацію країни відправлення №23352100EX00003984 від 10.04.2023р.

18.04.2023р. від митниці декларанту надійшло повідомлення №586761 на електронну пошту про надання додаткових документів.

20.04.2023р. листом за вих.№20004.1 позивач відповів на повідомлення митниці №586761 від 18.04.2023р. про надання додаткових документів.

26.04.2023р. Одеською митницею (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2023/000048/2.

На підставі спірного рішення відповідачем була складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2023/000186.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою..

За приписами ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 та у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 803/407/16.

Суд зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач послався на те, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів по МД № 23UA79UО від 18.04.2023 року:

1) Згідно п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, якщо здійснювалося страхування, документами, які підтверджують митну вартість товару, є страхові документи, а також комерційні та банківські документи, які підтверджують вартість страхування вантажу. Відомості щодо страхування отримувачем або відправником та відповідні документи декларантом не надані;

2) У поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, ознаки підробки та не подані всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) Підпис та печатка продавця у комерційному рахунку від 10.04.2023 № НОМЕР_1 , зовнішньоекономічному контракті від 06.04.2023 № 0604 та специфікації від 10.04.2023 № 1 не співпадають за розмірами та формою, що може свідчити про ознаки підробки;

4) У наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 10.04.2023 № ERS064 ціни на товар зазначені на умовах FCA. Проте не зазначено географічний пункт;

5) Відповідно п. 4.7 дистриб`юторської угоди від 06.04.2023 № 0604 компанія зобов`язалась надати 50% дисконт на весь асортимент товарів, що постачається Дистриб`ютору на період військового стану в Україні, проте жодної інформації у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 10.04.2023 № ERS064 щодо дисконта не зазначено;

6) Для підтвердження митної вартості додатково надані платіжні інструкції, але у зв`язку з відсутністю реквізитів зовнішньоекономічних договорів (контрактів) суб`єктів ЗЕД або реквізитів рахунків-фактури (інвойсів) неможливо визначити за що були здійснені оплати;

7) Наданий додатково прайс-лист неможливо прочитати;

8) У поданих документах рахунку-фактурі про надання ТЕП від 17.04.2023 № 0008 та довідці про транспортні витрати від 18.04.2023 № 1804 зазначений договір від 11.11.2022 № 1-1122, проте до митного оформлення не наданий

9) Рахунок на здійснення транспортно-експедиційних послуг надано ФОП ОСОБА_1 , яке не здійснювало фактичне перевезення товарів (фактичне перевезення товарів відповідно до CMR від 10.04.2023 № А №772819 здійснювало ФОП ОСОБА_2 ). Для підтвердження складових частин митної вартості посередницьких договорів з третіми особами щодо здійснення транспортно-експедиційних послуг митниці не надано.

В свою чергу, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом визначення митної вартості та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 р. у справі № 803/3649/15.

Щодо посилань відповідача у оскаржуваному рішенні на відсутність страхових документів, а також документів, що підтверджують вартість страхування, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованих товарів є незаконним, з огляду на наступне.

Поставка позивачу товару згідно дистриб`юторської угоди здійснювалась згідно умов поставки, що визначені в інвойсі до поставки та специфікації до угоди. Участь експедитора (водія-експедитора) в прийманні-передачі товару обов`язково. (п.4.3 дистриб`юторської угоди).

Тобто, за умовами дистриб`юторської угоди не передбачено передачу покупцю документів про страхування вантажу.

У довідці про транспортні витрати від 18.04.2023 вих.№1804 зазначено, що страхування вантажу не відбувалося.

Крім того, у листі ТОВ «ЕРСАГ Україна» від 20.04.2023р. №2004.1 митний орган повідомлявся про те, що вантаж, зазначений у митній декларації №23UA79U0, взагалі не страхувався.

Таким чином, помилковим є твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Аналогічний правовий висновок з цього питання викладено у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 р. у справі № 821/829/18, від 14.08.2018 р. у справі № 821/1617/17, від 13.11.2018 р. у справі № 821/410/18.

Oодо поcилань відповідача на те, що в наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі тощо) відсутні дані щодо складової митної вартості товарів, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Позивач у листі від 20.04.2023р. №2004.1 направленому на адресу відповідача звернув увагу на умови дистриб`юторської угоди, яка надана митному органу, відповідно до п.п. 3.2. та 5.2. якої пакування товару входить до вартості товару.

Отже, витрати на пакування вже включені до вартості товару.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

При цьому, відповідачем, в спірному рішенні, не доведено понесення позивачем додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

Вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Таким чином в даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2019 року у справі №815/6794/17 та від 18.12.2019 року у справі №160/8775/18).

Отже, твердження митного органу про необхідність надання позивачем даних щодо складової митної вартості на пакування товарів не відповідає вимогам діючого законодавства та є безпідставними.

Щодо зауважень митного органу про те, що підпис та печатка продавця у комерційному рахунку від 10.04.2023р. №ERS064 від 10.04.2023р., зовнішньоекономічному контракті від 06.04.2023р. №0604 та специфікації №1 від 10.04.2023р. не співпадають за розмірами та формою, що може свідчити про ознаки підробки. Така позиція митного органу є безпідставною, що підтверджується наступним.

Подані позивачем комерційний рахунок від 10.04.2023р. №ERS064 від 10.04.2023р., зовнішньоекономічний контракт від 06.04.2023р. №0604 та специфікація №1 від 10.04.2023р. містять всі необхідні реквізити. Підписи та печатки відповідають та належать особам які зазначені в цих документах. Інформація, числові дані в документах відповідають поданому інвойсі, митній декларації та заявленій декларантом митній вартості. Ідентичність підпису та печатки вказує на їх оригінальність, а не навпаки на підроблення, як зазначає відповідач. Розміщення підпису та печатки на документі не може слугувати підставою для висновку, що такі документи підроблені.

Більш того, з відповіді компанії на офіційному бланку за №23073 вбачається, що згідно внутрішнього розподілу обов`язків юридичної особи продавця документи, що стосуються відвантаження товару за зовнішньоекономічними контрактами можуть підписуватися уповноваженими особами за відповідними розпорядженнями відповідального керівника. В листі зазначено, що всі вищезазначені документи не містять числових розбіжностей. Товаросупровідні документи мають відповідні кодові позначки (qr-коди), що дають змогу пересвідчитись в їх автентичності.

Крім того, в листі від 19.04.2023р. №1904/1 компанія ERSAG зазначає проте, що на підприємстві існує розпорядження №010123 від 01.01.2023р., що уповноважує черговий відділ відвантаження засвідчувати своїм підписом документи, що стосуються відвантаження продукції виробника у експортних напрямках, зокрема і в Україну на адресу дистриб`ютора ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА».

За таких обставин, суд вважає, що вищевказані зауваження митного органу є безпідставними.

Посилання контролюючого органу про відсутність у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 10.04.2023р. №ERS064 географічного пункту переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованих товарів є незаконним, оскільки не зазначення в рахунку-фактурі (інвойсі) географічного пункту у жодному разі не впливає на митну вартість товару та більше того не свідчить про наявність розбіжностей у її складових.

Крім того, п.4.2., п.4.3. дистриб`юторської угоди зазначено умови поставки але не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця. Також умовами контракту не обумовлені умови за якими інвойс уточнює умови поставки товару.

Також посилання контролюючого органу про відсутність у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 10.04.2023р. №ERS064 відомостей про 50% дисконт на весь асортимент товарів, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованих товарів є незаконним, оскільки інформація про 50% дисконт на весь асортимент товарів визначений в п.4.7. дистриб`юторської угоди на підставі якої продавцем було виписано рахунок-фактуру (інвойс). Таким чином, заявлена декларантом митна вартість імпортованих товарів не суперечить умовам дистриб`юторської угоди.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми рахунку-фактури (інвойсу).

Отже, з огляду на засади свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у рахунку-фактурі (інвойсі) відомостей про дисконт (знижку) не може бути підставою для коригування митної вартості.

В той же час, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів в спірному рішенні стосовно того, яким чином відсутність інформації в рахунку-фактурі (інвойсі) по дисконт (знижку) на товар ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару.

В п.33 спірного рішення зазначено, що підставою для його прийняття слугувала також та обставина , що з наданих декларантом платіжних інструкції не вбачається зв`язок з зовнішньоекономічним договором (контрактом), а тому не можна визначити за що були здійсненні оплати.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

18.04.2023р. на електронну адресу декларанта надійшло повідомлення митниці за №586761 про надання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України.

20.04.2023р. листом за вих.№20004.1 позивач відповів на повідомлення митниці №586761 від 18.04.2023р. про надання додаткових документів надавши всі запитувані документи.

Відповідно до ч.4 ст.53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Повідомлення митниці про надання додаткових документів згідно ч.4 ст.53 МК України позивач не отримував.

Відповідно до ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З метою всебічного та об`єктивного визначення митним органом митної вартості імпортованого товару, декларант, за власним бажанням надав банківські документи, які підтверджують продаж позивачем ідентичних товарів на території України, тобто надав митному органу документи, що передбачені ч.4 ст.53 МК України, які митний орган не запитував.

Враховуючи те, що надані декларантом банківські документи не запитувались митним органом відповідно до ч.4 ст.53 МК України, а надані позивачем добровільно, а тож той факт що вказані банківські документи не можуть містити реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) так як реалізація ідентичного товару відбувалась на території України, спірне рішення контролюючого органу в цій частині є передчасним та незаконним.

В п.33 спірного рішення зазначено, що підставою для його прийняття слугувала також та обставина , що наданий додатково прайс-лист неможливо прочитати. Така позиція відповідача є безпідставною, з наступного.

По-перше, декларантом був наданий прайс-лист в читабельному вигляді. Небажання митного органу досліджувати прайс-лист на 132 аркушів не може свідчити про надання цього документу в нечитабельному вигляді.

По-друге, прайс-лист - це документ інформаційного характеру, який містить список цін та слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар, та за жодних умов не може бути первинним документом для визначення митної вартості товару.

В комерційній практиці при просуванні товару на ринок одним із методів встановлення контактів з потенційними покупцями є направлення продавцем комерційної пропозиції (оферти) або прейскуранта (прайс-листа).

При розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару контролюючий орган має упевнитись, що інформацію, яка міститься в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

Позивачем при митному оформленні товарів був поданий митниці прайс-лист, в якому ціна товарів, пред`явлених до митного оформлення, повністю збігається з задекларованою позивачем ціною товарів.

Прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товарів.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.10.2020 р. у справі № 810/690/17.

В п.33 спірного рішення зазначено, що підставою для його прийняття слугувала також та обставина, що декларантом не було надано до митного оформлення договір від 11.11.2022р. №1-1122, відомості про який зазначено в рахунку-фактурі про надання ТЕП від 17.04.2023р. №008 та довідці про транспортні витрати від 18.04.2023р. №1804. Така позиція відповідача є безпідставною, з наступного.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08.12.2021 у справі №804/16553/14, зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №008 від 17.04.2023р., довідка про транспортні витрати від 18.04.2023р. №1804 та рахунок на оплату №008 від 17.04.2023р. є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

В оскаржуваному рішенні також йдеться про те, що згідно відомостей, зазначених у графі 16 CMR від 10.04.2023 серії А №772819, перевізником є ФОП ОСОБА_2 , тоді як рахунок на здійснення транспортно-експедиційних послуг надано ФОП ОСОБА_3 , яке не здійснювало фактичне перевезення товарів.

Тобто, у відповідача фактично виникли сумніви стосовно перевізника.

11.11.2022р. між ФОП ОСОБА_3 (Експедитор) та ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» (Клієнт) був укладений договір №1-1122 транспортно-експедиторського обслуговування.

Відповідно до п.1.1 цього договору, клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг клієнтові за погодженням сторін.

Так, згідно рахунку на оплату №008 від 17.04.2023р. ФОП ОСОБА_3 , як виконавець, надавало транспортні послуги декларанту по маршруту: АДРЕСА_1 , 131 647 грн.

Отже, безпосередньо ФОП ОСОБА_3 , як постачальник, зобов`язувалась доставити вантаж декларанту.

В свою чергу, ФОП ОСОБА_3 10 січня 2023 року уклала договір №100123 про транспортно-експедиційні послуги з ФОП ОСОБА_2 , згідно якого останній є виконавцем по доставці вантажу.

Таким чином, очевидним є той факт, що саме ФОП ОСОБА_2 , зазначений у графі 16 CMR від 10.04.2023 серії НОМЕР_2 , є перевізником, оскільки ФОП ОСОБА_3 , як постачальник, уклала з ним відповідний договір про перевезення вантажу, що фактично спростовує сумніви митного органу в частині вірного зазначення перевізника.

Даний факт також підтверджується платіжною інструкцією №115854 від 18.04.2023р., відповідно до якої ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» оплатило ФОП ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 193 800 грн. на підставі рахунку №0008 від 17.04.2023р. та платіжної інструкцією №26 від 18.04.2023р., відповідно до якої ФОП ОСОБА_3 оплатила ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 155 800 грн. згідно рахунку №10 від 18.03.2023р.

Так, відповідно до ст. 53 МК України декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: -декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. ч. 5 і 6 ст. 52 МК України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, зважаючи на вище окреслене, суд доходить висновку, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, як і не окреслено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, та як наслідок прийняття спірного Рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Доводи відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 11.09.2012р. в справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.10.2018р. в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім іншого, суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не доведено наявності підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості, а саме резервного методу.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить жодних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів всупереч положенням п.п.2, 4 ч. 2 ст.55 МК України.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р. Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В оскаржуваному рішенні не визначено, яка з перелічених у ч. 2 ст. 58 МК України підстав у даному випадку стала причиною неможливості застосування першого методу, яка складова частина митної вартості товару не піддається обчисленню, або непідтверджена документально, чи неправильно обрахована, що позбавляло позивача можливості надати належні документи чи обґрунтування.

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено обґрунтованих сумнівів щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких би розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці UA500130/2023/000048/2 від 26.04.2023 року про коригування митної вартості товарів.

Суд додатково зазначає, що рішення про коригування митної вартості UA500130/2023/000048/2 від 26.04.2023 року стало підставою для прийняття картки відмови UA500130/2023/000186 від 26.04.2023 року. Відтак позовна вимога про визнання її протиправною та скасування є похідною, а тому також підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 12311,13 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРСАГ УКРАЇНА" (вул. Космонавтів, буд.24, кв.45, м.Одеса, Одеська область, 65080, ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м.Одеса, Одеська область, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500130/2023/000048/2 від 26.04.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500130/2023/000186 від 26.04.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м.Одеса, Одеська область, 65078, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРСАГ УКРАЇНА" (вул. Космонавтів, буд.24, кв.45, м.Одеса, Одеська область, 65080, ) судовий збір у розмірі 12311 (дванадцять тисяч триста одинадцять) грн. 13 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.08.2023 року.

Суддя Токмілова Л.М.