Справа № 280/3712/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року Справа № 280/3712/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справ

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 НГУ

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 НГУ (далі - ВЧ НОМЕР_1 НГУ, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо не розгляду заяви від 17.05.2023 про виплату члену сім`ї померлого військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_2 грошового забезпечення в розмірі 170633,55 грн.;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.05.2023 про виплату члену сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_2 грошового забезпечення в розмірі 170633,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.05.2023 відповідачу була написана заява, в якій представник позивача просив виплатити на рахунок ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 170633,55 грн., до якої були додано всі належним чином завірені копії документів необхідні для здійснення виплати, однак листом від 18.05.2023 позивачу у здійсненні виплати було відмовлено i заява не була взагалі розглянута, в зв`язку з тим, що адвокатське бюро «Амельченко» зареєстроване на окупованій території, а отже адвокат не має повноважень на підпис в заяві, при цьому, відповідач посилається на ч.2 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності юридичними особа, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходження яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. З вказаною відмовою позивач не може погодитись, у зв`язку із чим змушений звернутись до суду.

Ухвалою судді від 06.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 22.06.2023 через систему «Електронний суд» надав до суду відзив, в якому зазначає, що оскільки АБ «Амельченко» не змінило податкову адресу: АДРЕСА_1 на іншу територію України, згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності адвокатського бюро заборонено. Також наголошує на тому, що довідка ВПО фізичної особи не може свідчити про те, що адвокатське бюро знаходиться в м. Запоріжжя. Вказує, що представник позивача в адміністративному позові зазначає про те, що 17.05.2023 відповідачу була написана заява, в якій представник позивача просив виплатити на рахунок позивача заборгованість з грошового забезпечення померлого ОСОБА_2 . Повідомляє про те, що відповідач не отримував дану заяву від 17.05.2023. Зауважує, що 18.05.2023 відповідачем була надана відповідь за результатами розгляду заяви представника позивача від 02.05.2023. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 НГУ з 24.02.2022 по 27.03.2022 на посаді навідника 1 обслуги гармати 1 гаубичного артилерійського дивізіону окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) № 77мтд від 31.03.2023 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення у зв`язку із загибеллю.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 28.04.2023 №0456 на рахунку військової частини за депоноване грошове забезпечення ОСОБА_2 у сумі 170633,55 грн.

Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 27.04.2023 №1959 ОСОБА_2 неодружений, мати - ОСОБА_1 ; батько - ОСОБА_1 помер у 2021 році.

Представник позивача стверджує, що 17.05.2023 відповідачу була написана заява, в якій представник позивача просив виплатити на рахунок ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення померлого ОСОБА_2 розмірі 170633,55 грн., до якої були додано всі належним чином завірені копії документів необхідні для здійснення виплати.

Так, листом від 18.05.2023 №40/57/12-4242 відповідач на заяву представника позивача від 02.05.2023 повідомив про відмову в розгляді заяви, оскільки АБ «Амельченко» не змінило податкову адресу: АДРЕСА_1 на іншу територію України, а згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності юридичними особа, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходження яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не розгляду заяви від 17.05.2023 про виплату члену сім`ї померлого військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_2 грошового забезпечення в розмірі 170633,55 грн., позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Суд вважає за необхідне зазначити, що правовідносини, що склались між позивачами та відповідачем, окрім іншого регулюються й Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 № 200.

Так, відповідно до пункту 6 статті 18 Закону України №2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Згідно з приписами пункту 61 статті 18 Закону України №2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.

Порядок виплати грошового забезпечення зазначеним у цьому пункті членам сімей військовослужбовців визначається Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також військовими формуваннями, правоохоронними і розвідувальними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.

З метою врегулювання питань пов`язаних з порядком виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам Міністерством Внутрішніх справ України видано наказ від 15.03.2018 № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам».

Розділом XXVIIІ Наказу МВС України №200, врегульовано порядок виплата грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, зникнення безвісти, смерті (загибелі) військовослужбовців або визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими.

Відповідно до пункту 1 розділу XXVIIІ Наказу МВС України №200 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця грошове забезпечення нараховується повністю за той місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув).

Грошове забезпечення виплачується членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а у разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі відсутності осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

У разі індексації грошового забезпечення військовослужбовців грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців виплачується з урахуванням такої індексації.

Згідно з приписами пунктів 3, 4 розділу XXVIIІ Наказу МВС України №200, особам, зазначеним у пункті 1 цього розділу, також виплачуються одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі), або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, або оголошення померлим.

Грошове забезпечення особам, зазначеним у пункті 1 цього розділу, виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі), або з того дня, з якого його визнано безвісно відсутнім або оголошено померлим.

Судом встановлено, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо не розгляду заяви від 17.05.2023 про виплату члену сім`ї померлого військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_2 грошового забезпечення в розмірі 170633,55 грн.

У свою чергу, відповідач повідомляє про те, що ВЧ НОМЕР_1 НГУ не отримувала дану заяву від 17.05.2023. Суд наголошує, що належних доказів того, що позивач дійсно звертався до відповідача із заявою від 17.05.2023 (доказів направлення/надання/вручення) про виплату грошового забезпечення померлого військовослужбовця матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 18.05.2023 №40/57/12-4242 відповідачем була надана відповідь за результатами розгляду заяви представника позивача від 02.05.2023. Дії відповідача щодо результатів розгляду вказаної заяви позивачем не оскаржено, як і не додано до матеріалів адміністративного позову самої заяви від 02.05.2023.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи наведене, суд не вбачає обставин протиправних дій відповідача, у межах правовідносин, що досліджувались судом, щодо не розгляду заяви представника позивача від 17.05.2023 про виплату члену сім`ї померлого військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 НГУ грошового забезпечення, що доводами позовної заяви та матеріалами справи не спростовується.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_3 , поштове відділення НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак