Справа № 500/3030/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3030/23

17 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі, відповідач -2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №62 від 19.05.2023 року про відмову у зарахуванні до загального трудового стажу ОСОБА_1 трудового страхового стажу за період роботи в колгоспі «Жовтень» Лановецького району Тернопільської області з січня 1980 року по вересень 1982 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з січня 1980 року по вересень 1982 року у колгоспі «Жовтень» Лановецького району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою для призначення їй пенсії за віком, у зв`язку з досягненням 60 річного віку. Вказала, що позивачем було долучено до заяви копії паспорта, ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження та про одруження, свідоцтва про державну реєстрацію підприємницької діяльності, копії трудової книжки та архівних довідок. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2 від 19.05.2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0214-5/21486 від 19.05.2023 позивача повідомлено про відмову в призначенні пенсії. Позивач вважає протиправним оскаржуване в даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзивів на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву в якій просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що відомості в архівній довідці не співпадають з паспортними даними позивача та не підтверджені документами, така довідка не може братися до уваги пенсійним органом. Вважає, що загальний страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, та з урахуванням інформації з системи персоніфікованого обліку складає 20 років 10 місяців 08 днів.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що за результатами розгляду наданих позивачем документів, до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки від 08.12.2022 №625/06-06, оскільки ПІБ зазначено не повністю. Відтак, вважає, що загальний страховий стаж позивача складає 20 років 10 місяців 08 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Судом встановлено, що позивач 11.05.2023 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності дану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 19.05.2023 за №62, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З даної відмови вбачається, що до загального страхового стажу не зараховано період з 1980 по 1982 згідно довідки від 08.12.2022 №625/06-06, оскільки ПІБ зазначено не повністю (щодо інших людей з таким ПІБ в довідці не зазначено).

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 19.05.2023 за №1900-0214-5/21486.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Як слідує з матеріалів справи, спірний період роботи позивача з 1980 року по 1982 рік в колгоспі "Жовтень" у трудовій книжці позивача не зазначений.

Однак, документом, що підтверджує стаж роботи позивача у колгоспі "Жовтень" в період з 1980 року по 1982 рік є архівна довідка про трудовий стаж від 08.12.2022 за №625/06-06, видана Лановецькою міською радою Кременецького району Тернопільської області (трудовий архів).

Згідно історичної довідки та доповнення до історичної довідки, долученої до позовної заяви, колгосп «Жовтень» с. Верещаки Лановецького району Тернопільської області у 1992 році перейменований у колгосп «Верещаки», а у 1998 році колгосп «Верещаки» було реформовано у сільськогосподарське товариство власників земельних і майнових паїв «Верещаки».

Відмовляючи у зарахуванні спірного періоду роботи відповідач-2 покликається на наявність формальних підстав, а саме зазначає, що ПІБ позивача зазначено не повністю (щодо інших людей з таким ПІБ в довідці не зазначено).

Суд звертає увагу на тому, що архівна довідка про трудовий стаж від 08.12.2022 за №625/06-06, видана Лановецькою міською радою Кременецького району Тернопільської області (трудовий архів), видана ОСОБА_2 .

Разом з тим, відповідачем - 2 не здійснено аналіз вказаної довідки на відповідність виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі у колгоспі.

Суд також враховує, що зміна прізвища позивача з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 " вбачається з Свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 , виданого 18.05.1976, а також Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Відтак, на думку суду, дії відповідача-2 щодо не зарахування стажу лише з формальних підстав (ПІБ позивача зазначено не повністю (щодо інших людей з таким ПІБ в довідці не зазначено), є протиправними.

Слід зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Таким чином, на переконання суду, спірне у даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства та є протиправними.

Водночас, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що відповідача-1 слід зобов`язати повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з січня 1980 року по вересень 1982 року у колгоспі «Жовтень» Лановецького району Тернопільської області, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням висновків суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 19.05.2023 за №62.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з січня 1980 року по вересень 1982 року у колгоспі «Жовтень» Лановецького району Тернопільської області, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 17 серпня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001 );

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження:майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.