Справа № 300/1715/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2023 р. справа № 300/1715/23

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі, також - представник позивача), яка діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 04.04.2023 звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі, також - відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998, з 01.06.1998 по 01.10.1998, з 04.10.1998 по 18.12.1998;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998, з 01.06.1998 по 01.10.1998, з 04.10.1998 по 18.12.1998.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що рішенням Головного управління ПФУ у Запорізькій області від 13.03.2023 №12 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, у рішенні вказано про те, що за поданими документами позивачу не зараховано до стажу періоди роботи у селянській спілці ім. Островського з 21.04.1991 по 29.05.1998, період роботи в а/с ім. Павлюка з 01.06.1998 по 01.10.1998; та період роботи в селянській спілці "Перемога" з 04.10.1998 по 18.12.1998 з підстав відсутності наказів про прийняття та звільнення з роботи. Таку відмову представник позивача вважає неправомірною, оскільки основним документом, який підтверджує стаж є трудова книжка, а на особу не може перекладатися тягар доведення достовірності її даних. З метою захисту порушеного права звернувся через уповноваженого представника до суду з цим позовом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.22-24).

Також пунктом 2 резолютивної частини цієї ухвали залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - третя особа, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області).

Окрім цього, витребувано у ГУ ПФУ в Запорізькій області належним чином засвідчені копії всіх документів позивача, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення за №12 від 13.03.2023 та вичерпне обґрунтування з посиланням на відповідні докази причин (підстав) не включення до страхового стажу періодів роботи позивача з 21.04.1991 по 29.05.1998, з 01.06.1998 по 01.10.1998, з 04.10.1998 по 18.12.1998.

На адресу суду 24.04.2023 надійшли пояснення третьої особи (а.с. 30-31). В поданих поясненнях №0900-0903-7/17648 від 20.04.2023 представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомила, що 06.03.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначену заяву за принципом екстериторіальності передано на розгляд до ГУ ПФУ в Запорізькій області та рішенням від 13.03.2023 №12 відмовлено у призначенні пенсії. Також звернула увагу, що ОСОБА_1 звертався ще 13.05.2022 із заявою про призначення пенсії, за результатами розгляду якої ГУ ПФУ в Запорізькій області ухвалено рішення про відмову від 19.05.2022 №12. На підставі наведеного, просила врахувати зазначене пояснення при розгляді цієї справи.

Також 25.04.2023 від ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву (а.с.35-37). Так, у поданому відзиві представник відповідача заперечила щодо задоволення позову та вказала, що у трудовій книжці позивача в записі про період роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998 в селянській спілці ім. Островського відсутня підстава в записі про звільнення з роботи. Зазначила, що до страхового стажу враховано період роботи згідно довідки від 23.02.2021 №81, зокрема, за 1995-1997 роки по фактично відпрацьованих днях. Також не зараховано період роботи з 01.06.1998 по 01.10.1998 в асоціації селян ім.І.Павлюка, оскільки відсутня підстава в записах про прийняття та звільнення з роботи. Окрім цього, не зараховано період роботи з 04.10.1998 по 18.12.1998 в спілці селян "Перемога", оскільки відсутня підстава в записі про звільнення з роботи. Довідка на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за спірні періоди не надавалась. Таким чином, представниця відповідача вважає, що у Головного управління були відсутні підстави для зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу позивача. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

До зазначеного відзиву представником відповідача долучено копії документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення за №12 від 13.03.2023 (а.с. 41-67).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

Як свідчать записи у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 20.02.1983 (а.с.60-63), позивач, серед іншого:

- з 21.04.1991 по 29.05.1998 працював у селянській спілці імені Островського с. М. Боровиця на посаді бригадира будівельної бригади;

- з 01.06.1998 по 01.10.1998 - в а/с ім. І. Павлюка с. Шимківці Білогірського району на посаді бригадира будівельної бригади;

- з 04.10.1998 по 18.12.1999 - у спілці селян «Перемога» с.Семенів на посаді бригадира будівельної бригади.

Відповідно до довідки Архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області №Ц-223/04-06 від 12.03.2021, у протоколах правління та загальних зборів колгоспу ім. Островського с. Мала Боровиця Білогірського району Хмельницької області за 1991 рік відсутнє рішення про прийняття у члени колгоспу ОСОБА_1 (а.с. 49).

Також відповідно до архівної довідки Трудового архіву Білогірської селищної ради Хмельницької області №81 від 23.02.2021, ОСОБА_1 працював у колгоспі імені Островського с. Мала Боровиця Білогірського району Хмельницької області в 1995-1998 роках та визначено відпрацьовані людинодні та його заробіток. За 1991-1994 Книги по оплаті праці з даним прізвищем в архів не поступали (а.с. 52).

Окрім цього, зазначеною установою видано архівну довідку №82 від 23.02.2021 про роботу, відпрацьовані трудодні та нарахований заробіток ОСОБА_1 у 1998 в АС імені Павлюка с.Шимківці Білогірського району Хмельницької області (а.с. 53).

Також відповідно до довідки Трудового архіву Білогірської селищної ради Хмельницької області №83 від 23.02.2021, зазначена установа підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Перемога» с.Семенів за 1998-1999 роки немає можливості, так як Книги по оплаті праці за дані роки з вказаним прізвищем в архів не поступали (а.с. 54).

Із метою призначення пенсії за віком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 55).

Заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності передано на розгляд в ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке за результатами розгляду документів, доданих до заяви прийняло рішення №12 від 13.03.2023 про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 41).

Відповідно до змісту зазначеного рішення до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998 в селянській спілці ім. Островського, оскільки відсутня підстава в записі про звільнення з роботи. До страхового стажу враховано період роботи згідно довідки від 23.02.2021 №81 (1995-1997 роки по фактично відпрацьованим дням).

- період роботи з 01.06.1998 по 01.10.1998 в асоціації селян ім. І. Павлюка, оскільки відсутня підстава в записах про прийняття та звільнення з роботи;

- період роботи з 04.10.1998 по 18.12.1998 в спілці селян "Перемога", оскільки відсутня підстава в записі про звільнення з роботи.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998, з 01.06.1998 по 01.10.1998, з 04.10.1998 по 18.12.1998, позивач через уповноваженого представника звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення (надалі, також - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

За змістом статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №12 від 13.03.2023 до страхового стажу позивача не зараховано:

- період роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998 в селянській спілці ім. Островського, оскільки відсутня підстава в записі про звільнення з роботи (лише враховано за фактично відпрацьовані дні згідно довідки від 23.02.2021 №81.

- період роботи з 01.06.1998 по 01.10.1998 в асоціації селян ім. І. Павлюка, оскільки відсутня підстава в записах про прийняття та звільнення з роботи;

- період роботи з 04.10.1998 по 18.12.1998 в спілці селян "Перемога", оскільки відсутня підстава в записі про звільнення з роботи.

Надаючи оцінку визначеним відповідачем мотивам незарахування спірних періодів роботи, суд зазначає таке.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (надалі, також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Встановлений взірець трудової книжки колгоспника, містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних Положень).

Також, у період спірної трудової діяльності позивача, чинною була Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 за №162 (надалі, також - Інструкція №162).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

За змістом пункту 2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції №162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13 Інструкції №162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Відповідно до пункту 2.25 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням таких правил: у графі 1 проставляється порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 вказується на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер (пункт 2.26 Інструкції №162).

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац 1 пункту 4.1 Інструкції № 162).

Аналогічні вимоги містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58, в редакції, чинній у періоди роботи позивача).

Так, згідно з пунктом 1.1. цієї Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції №58).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4. Інструкції №58).

Відповідно до підпункту «е» пункту 2.18 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26 Інструкції №58).

Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок "Про трудові книжки робітників і службовців" від 06.09.1973 №656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні положення містяться в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301, згідно якого відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Із огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Отже, суд погоджується з тим, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Як встановлено судом, у позивача є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_1 від 20.02.1983, яка надана останнім відповідачу до заяви від 06.03.2023 для розгляду питання про призначення пенсії за віком (а.с.55).

Запис №06 у трудовій книжці свідчить про прийняття 21.04.1991 позивача на посаду бригадира будівельної бригади у селянській спілці імені Островського с. М.Боровиця згідно рішення правління (протокол №5 від 20.04.1991), а запис №07 свідчить про звільнення позивача 29.05.1998 з посади бригадира будівельної бригади в зв`язку з переходом на іншу роботу згідно заяви. Записи про прийняття і звільнення засвідчені підписами голови та головного бухгалтера селянської спілки, а також скріплені печатками зазначеної спілки. Однак у графі 4 запису про звільнення не зазначено документ (наказ, розпорядження, протокол), на підставі якого внесено такий запис.

Також ОСОБА_1 згідно записів №08 та №09 з 01.06.1998 по 01.10.1998 працював на посаді бригадира будівельної бригади в асоціації селян ім. І.Павлюка с. Шимківці Білогірського району, звідки був звільнений згідно поданої заяви. Записи про прийняття і звільнення засвідчені підписами голови та головного бухгалтера а/с ім. І.Павлюка, а запис про звільнення скріплений печаткаю. Водночас у графі 4 записів про прийняття та звільнення не міститься посилання на документи (наказ, розпорядження, протокол), на підставі яких внесено відповідні записи.

Окрім цього, згідно записів №10 та №11 позивач з 04.10.1998 по 18.12.1999 працював бригадиром будівельної бригади у спілці селян «Перемога» с.Семенів, куди він прийнятий на підставі рішення: протокол №71 від 5.10.1998 та звільнений у з`язку з переходом на іншу роботу згідно поданої заяви. Записи про прийняття і звільнення засвідчені підписами голови та головного бухгалтера, а також скріплені печатками спілки селян «Перемога». Однак у графі 4 запису про звільнення не зазначено документ (наказ, розпорядження, протокол), на підставі якого внесено такий запис.

Також на аркушах 42-45 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 20.02.1983 містяться записи про відпрацьовані ОСОБА_1 людинодні у спілці селян імені Островського за 1990 - 1998, які внесені на підставі особових рахунків за 1990-1998 роки, а також відпрацьовані людинодні у 1998 в асоціації селян ім. І.Павлюка та у 1998-1999 роках - у спілці селян «Перемога». Такі записи засвідчені підписами голови та головного бухгалтера, а також скріплені печатками відповідних спілок.

Слід наголосити на тому, що як положеннями Інструкції №162, так і положеннями Інструкції №58 (чинними на момент внесення записів №№06-11 у трудову книжку позивача), передбачено зазначення в графі 4 документа, на підставі якого внесено запис (наказ, розпорядження, протокол, його дата і номер).

Однак, записи №07 про звільнення позивача, №08 про прийняття та №09 про звільнення, а також запис №11 про звільнення з роботи не містять посилання на документи, на підставі яких внесено такі записи, що не відповідає вимогам Інструкції №162 та Інструкції №58.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.

Також, Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки відповідачем виявлені вірно, але вони не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні спірних періодів роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Отже твердження відповідача про наявність вказаних вище недоліків заповнення трудової книжки позивача за спірні періоди як єдиної підстави для незарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Інформація, яка внесена до трудової книжки про спірні періоди роботи дає можливість встановити місце роботи, посади та періоди роботи позивача.

Крім цього, згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження). Тому факт внесення записів про спірні періоди роботи вказує на прийняття роботодавцем відповідних наказів (розпоряджень), які передували запису, а незазначення реквізитів таких наказів (розпоряджень) у трудовій книжці не може бути підставою неврахування до страхового стажу відповідних періодів роботи.

При цьому, позивач позбавлений можливості надати інші документи, які підтверджують спірні періоди роботи, оскільки відповідно до архівних довідок №81 та 83 відповідні документи (книги оплаті праці за 1991-1994 роки та за 1998-1999 роки з вказаним прізвищем) не поступали.

Також безпідставним є зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача у 1995-1997 роках в селянській спілці ім. Островського лише за фактично відпрацьовані дні на підставі довідки від 23.02.2021 №81, оскільки таке зарахування можливе лише за умови невиконання без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, відповідно до якого, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, відповідач не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи, характер праці тощо.

У спірному випадку, відповідачем не подано жодного доказу щодо вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів трудової книжки позивачки, а відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998, з 01.06.1998 по 01.10.1998, з 04.10.1998 по 18.12.1998, виявивши недоліки заповнення трудової книжки.

Таким чином, відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998 у селянській спілці імені Островського с. М. Боровиця на посаді бригадира будівельної бригади; з 01.06.1998 по 01.10.1998 в асоціації селян ім. І. Павлюка с. Шимківці Білогірського району на посаді бригадира будівельної бригади; з 04.10.1998 по 18.12.1999 у спілці селян «Перемога» с.Семенів на посаді бригадира будівельної бригади відповідно до записів №№06-11 трудової книжки.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У даному випадку, ГУ ПФУ в Запорізькій області не підтверджено належними доказами у встановленому законом порядку правомірність своїх дій.

Відтак, з урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998 у селянській спілці імені Островського с. М. Боровиця на посаді бригадира будівельної бригади; з 01.06.1998 по 01.10.1998 в асоціації селян ім. І. Павлюка с. Шимківці Білогірського району на посаді бригадира будівельної бригади; з 04.10.1998 по 18.12.1999 у спілці селян «Перемога» с.Семенів на посаді бригадира будівельної бригади та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача такі періоди роботи.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН2739961 від 24.03.2023 підтверджується сплата позивачем судового збору за звернення до суду з цими позовними вимогами у розмірі 1073,60 грн (а.с. 1).

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачена ним сума судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998 у селянській спілці імені Островського с. М.Боровиця на посаді бригадира будівельної бригади; з 01.06.1998 по 01.10.1998 в асоціації селян ім. І. Павлюка с. Шимківці Білогірського району на посаді бригадира будівельної бригади; з 04.10.1998 по 18.12.1999 у спілці селян «Перемога» с.Семенів на посаді бригадира будівельної бригади.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 21.04.1991 по 29.05.1998 у селянській спілці імені Островського с. М.Боровиця на посаді бригадира будівельної бригади; з 01.06.1998 по 01.10.1998 в асоціації селян ім. І. Павлюка с. Шимківці Білогірського району на посаді бригадира будівельної бригади; з 04.10.1998 по 18.12.1999 у спілці селян «Перемога» с.Семенів на посаді бригадира будівельної бригади.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ - 20490012) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) сплачену суму судового збору, що становить 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, адреса: просп. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ - 20490012;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.