Справа № 157/912/23
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/912/23
Провадження №2-а/157/48/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просить скасувати постанову, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 68 від 27 січня 2023 року, а також стягнути на його користь судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що 03 травня 2023 року на його адресу надійшов лист, відправником якого був Камінь-Каширський відділ державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У конверті містилася постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 71677475 від 28 квітня 2023 року. Не розуміючи суті походження виконавчого провадження ВП № 71677475 від 28 квітня 2023 року він 09 травня 2023 року звернувся до Камінь-Каширського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із клопотанням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отриманням їх копій. 10 травня 2023 року отримав копії матеріалів виконавчого провадження і довідався, що постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71677475 від 28.04.2023 року винесено на підставі постанови за справою про адміністративне правопорушення № 68 від 27 січня 2023 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Вважає, що оскаржувана постанова від 27 січня 2023 року винесена всупереч норм чинного законодавства України, є незаконною та підлягає скасуванню. Зокрема, йому поставлено у вину порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме притягнуто до адміністративної відповідальності за безпідставне неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці, яку отримав 24 грудня 2022 року. Однак жодної повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 він і члени його сім`ї не отримували, представники вказаного територіального центру та органи місцевого самоврядування для вручення повістки за місцем його проживання не з`являлися, протокол про адміністративне правопорушення у його присутності не складався. Більше того, він 4 квітня 2022 року призваний до лав ЗСУ, а тому лишається незрозумілим на яких надуманих підставах йому вручили уявну повістку 24 грудня 2023 року. Окрім того, оскаржувана постанова виносилась з порушенням норм КпАП України, оцінка доказів не проводилася, об`єктивного та законного розгляду справи не відбулося, повідомлення про розгляд справи він не отримував. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які у ній викладені, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КпАП України порядку. Проте постанова складена у формі бланку і в неї вписуються лише прізвище уявного правопорушника та дата винесення такої постанови, що на його думку суперечить принципам верховенства права, у постанові заздалегідь встановлені підстави притягнення особи до відповідальності.

Ухвалою судді від 25 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Ухвалою суду від 9 серпня 2023 року до участі у справі залучено як другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, зі змісту позовної заяви вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності.

Представники відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 27 січня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову № 68 про притягнення позивача ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Як вбачається зі змісту зазначеної постанови, позивач як військовозобов`язаний в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці, яку отримав 24 грудня 2022 року, що було виявлено 3 січня 2023 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною 1 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність у виді штрафу для громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і для посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідачі ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 як суб`єкти владних повноважень, які повідомлялися про час дату, та місце розгляду справи і яким надсилалися відповідно копія ухвали про відкриття провадження, копія ухвали про залучення як другого відповідача не надали суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомили причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Окрім того, відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1, які є суб`єктами владних повноважень, відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачами позову.

За змістом ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається те, що у ній відсутнє посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень належить скасувати, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Пунктом 9 ст. 4 КАС України встановлено, що відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з п. 7 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Згідно з п. 3 зазначеного Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_1, рішення якого оскаржує позивач, є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2, на території відповідальності якого він перебуває.

Відповідно до п. 13 цього ж Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя затверджує положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки; забезпечує в установленому порядку самопредставництво територіального центру комплектування та соціальної підтримки через осіб, уповноважених діяти від його імені, а також забезпечує представництво інтересів територіального центру комплектування та соціальної підтримки через представників у судах та інших органах.

З Положення про ІНФОРМАЦІЯ_1, що затверджене наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 05.10.2021 № 331-агд, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2, підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із ст. 95 ЦК України відокремлені підрозділи юридичної особи можуть бути, зокрема філіями та представництвами. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до Положення про ІНФОРМАЦІЯ_1 начальник цього центру має право розглядати у випадках, передбачених законодавством, справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення. Начальник районного територіального центру підпорядковується військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зазначеному положенні про районний центр комплектування та соціальної підтримки відсутні відомості щодо наявності банківського рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки діє від імені, в цьому конкретному випадку, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ - НОМЕР_3), структурним підрозділом якого він є, а тому обласний територіальний центр є належним відповідачем у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань цього обласного територіального центру на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 536 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 68 від 27 січня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 (паспорт громадянина України НОМЕР_1 ) за ч. 1 ст. 210-1 КпАП України адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суд протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий:О. В. Антонюк