Справа № 400/7831/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 р. № 400/7831/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовської Н.В. за участю секретаря судового засідання Середи В.Р. у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5-А, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправним та скасування рішення від 07.02.2023 року,
За участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Шевчука В.В.,

представника відповідача: Долганюк Ю.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (далі по тексту Відповідач; Міграційна служба) про визнання протиправним та скасування Рішення від 07.02.2023 року «Про скасування рішення ВГІРФО УМВС України в Миколаївській області від 03.04.2009 року щодо набуття громадянства за територіальним походженням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало посилання Міграційної служби на положення ст. 21 ЗУ «Про громадянство України» (далі по тексту Закон № 2235-III), яка передбачає право Відповідача на скасування рішення про надання громадянства внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства. Позивач стверджує, що жодної, викладеної в ст. 21, підстави для скасування рішення від 03.04.2009 року «Про набуття громадянства» у Відповідача не було. У зобов`язані припинити іноземне громадянство, наданим батьком Позивача, він зобов`язався протягом двох років з моменту набуття громадянства України дитиною - ОСОБА_2 припинити його громадянство Республіки Азербайджан. Таким чином, позивач вважає, що у Відповідача сплив дворічний строк, протягом якого можливо застосовувати положення ст. 21 Закону № 2235-III та приймати рішення про скасування рішення про набуття громадянства від 03.04.2009 року. Окрім того, обставини, які зазначені в оскаржуваному рішенні «отримання ОСОБА_1 паспорту громадянина Республіки Азербайджан», не є підставою для скасування рішення «Про набуття громадянства» та застосування положення ст. 21 Закону № 2235-III. У даному випадку є підстави для застосовування ст. 19 ЗУ Закону № 2235-III, наслідком чого є позбавлення особи громадянства України, але ці повноваження не належать Відповідачеві. Позивач вважає, що дії Відповідача є протиправними та просить суд прийняте рішення від 07.02.2023 року скасувати.

Ухвалою суду від 03.07.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

09.08.2023 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що позовні вимоги не належать задоволенню, оскільки оскаржуване рішення прийнято відповідачем у межах та у спосіб, визначений законом. Оскільки у 2009 році при розгляді питання про набуття Позивачем громадянства України Позивач власноруч надав зобов`язання здати паспорт громадянина Республіки Азербайджан протягом 2 років, але як стало відомо з листа посольства Азербайджанської республіки в України від 19.02.2023 року позивач не тільки не виконав надані в 2009 році зобов`язання, а всупереч Конституції України отримав 16.02.2019 року новий паспорт громадянина Республіки Азербайджан, будучи вже громадянином України. Відповідач зауважує, що позивач, окрім всього, внесений до санкційного списку, що й було підставою для запиту до посольства Азербайджанської республіки. Міграційна служба вбачає, що дії Позивача спрямовані на умисне отримання подвійного громадянства, що суперечить Конституції України. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

09.08.2023 року Ухвалою суду закрито підготовче провадження та за клопотанням сторін справа розглянута по суті.

09.08.2023 року судом проголошено скорочене рішення по справі.

Вислухав позиції сторін, дослідив докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, судом встановлено:

26.03.2009 року батько Позивача ОСОБА_3 звернувся до ВГІРФО Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївської області із заявою, стосовно себе та свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство» (а. с. 95-97).

Підставою для звернення ОСОБА_3 до ВГІРФО стало рішення Центрального районного суду м. Миколаєва № 2-12-12557/08 від 11.12.2008 року (а. с. 100).

При проходженні процедури набуття громадянства України ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_1 , ОСОБА_3 26.03.2009 року подав зобов`язання про припинення його дитиною ( ОСОБА_1 ) громадянства Республіки Азербайджан (а. с. 98).

ОСОБА_1 03.04.2009 року подав декларацію про відмову від іноземного громадянства (а. с. 107-108).

03.04.2009 року Позивач набув Громадянство України згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» (а. с. 105, 106).

На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що ОСОБА_1 набув громадянство України у віці 16 років, тобто, будучи неповнолітньою дитиною.

19.01.2023 року на запит Державної міграційної служби України надала відповідь про те, що ОСОБА_1 в 04.10.2019 році був документований загальнонаціональним паспортом громадянина Азербайджанської Республіки № НОМЕР_1 із терміном дії до 03.10.2029 року (а. с. 93).

На підставі Довідки від 07.02.2023 року «Про наявність підстав для скасування рішення про набуття громадянства України за територіальним походження» (а. с. 92) було скероване відповідне Подання, а 07.02.2023 року Відповідачем прийнято оскаржуване рішення про скасування рішення від 03.04.2009 року «Про набуття громадянства України за територіальним проходженням ОСОБА_1 » (а. с. 90-91).

Підставою для скасування рішення від 03.04.2009 року в оскаржуваному рішенні зазначено: «особою не виконано умови декларації про відмову від іноземного громадянства в частині «не користуватися правами громадянина (підданого) Азербайджанської Республіки, не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян (підданих) цієї держави»».

Спірні правовідносини між сторонами врегульовані ЗУ «Про громадянство України» (далі по тексту Закон № 2235-III). Надаючи правову оцінку відносинам, що склалась між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 25 Конституції України визначає, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про громадянство України" громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Згідно з положеннями статті 17 вказаного Закону громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 Закону України "Про громадянство України" передбачено, що підставами для втрати громадянства України є, зокрема, набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) (далі - Порядок №215).

Згідно з пунктом 31 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі позивачем заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з рідними (повнорідними та неповнорідними) братом чи сестрою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Згідно з пунктом 24 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі позивачем заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:

а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

Відповідно до пункту 88 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Пунктом 96 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) передбачено, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Згідно з пунктом 97 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 у справі №820/1293/16, від 24.04.2019 у справі №2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 28.02.2020 у справі №520/4398/19.

Як було встановлено судом та не заперечується сторонами в судовому засіданні, ані Позивачем, ані його батьком - ОСОБА_3 при поданні заяви про набуття громадянства України не було подано фальшивих документів та/або завідомо хибних відомостей.

Посилання відповідача на невиконання Позивачем зобов`язання, викладеного в декларації про відмову від іноземного громадянства, не є підставою для застосування положень ст. 21 ЗУ «Про громадянство», оскільки у частині 2 ст. 21 законодавцем визначено, що «Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.».

Як з`ясовано судом та підтверджено матеріалами справи, станом на дату набуття громадянства України (03.04.2029 року) Позивач був неповнолітньою дитиною (16 років). Окрім того, Позивач станом на 03.04.2009 року не отримував паспорту громадянина Азербайджанської Республіки, а відтак, у нього відсутній обов`язок здавати паспорт громадянина Азербайджанської республіки після набуття громадянства України.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доказів подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування Позивачем або його батьком будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, Відповідачем не встановлено.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач не надав беззаперечні докази того, що наявні обґрунтовані підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5-А, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 37844163) про визнання протиправним та скасування рішення від 07.02.2023 р. про скасування рішення ВГІРФО УМВС в Миколаївській області від 03.04.2009 р. про набуття громадянства за територіальним походженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області від 07.02.2023 р. про скасування рішення ВГІРФО УМВС в Миколаївській області від 03.04.2009 р. про набуття громадянства за територіальним походженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5-А, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 37844163) судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 17.08.2023 р.

Суддя Н. В. Лісовська