Справа № 400/2540/22
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 р. № 400/2540/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовської Н.В. за участю секретаря судового засідання Середи В.Р. у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів:Миколаївський міський голова Сєнкевич Олександр Федорович, вул. Адміральська, 20,Миколаїв,54001, Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради, вул. Потьомкінська, 95 а,Миколаїв,54001,
про:визнання протиправним та скасування розпорядження від 14.02.2022 р. № 45рк та наказ від 15.02.2022 р. № 21к, поновлення на посаді,
За участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Порибкіна О.М.,

представника відповідача: Дрібко Г.В., Малявіна Р.В.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Миколаївського міського голови ОСОБА_2 (далі відповідач 1) та Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради (далі відповідач 2) про визнання протиправними та скасування розпорядження від 14.02.2022 р. № 45рк "Про звільнення" та наказу від 15.02.2022 р. № 21-к "Про звільнення", поновлення на посаді заступника начальника Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.12.2021 р. її ознайомили з розпорядженням відповідача 1 від 07.05.2021 р. № 145рк "Про попередження та подальше звільнення". Вказане розпорядження мотивоване скороченням штатної чисельності Управління та ліквідації посади, яку займала позивач. 14.02.2022 р. позивача ознайомлено з розпорядженням відповідача 1 від 14.02.2022 р. № 45рк "Про звільнення", в якому вказано про звільнення позивача з 15.02.2022 р. відповідно до п. 1 ст. 40, ст. 44 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та п.п. 19, 20, ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон № 280). Того ж дня позивача ознайомлено з наказом відповідача 2 від 15.02.2022 р. № 21-к "Про звільнення". У розпорядженні та наказі позивач зробила записи про їх незаконність. Так, до компетенції міського голови входить лише внесення пропозиції щодо структури виконавчих органів ради та штатної чисельності, але не самостійне їх визначення та затвердження. Міський голова не є власником чи уповноваженим ним органом, якому надано право розірвання трудового договору у зв`язку зі скороченням штатної чисельності та ліквідації посади. У розпорядженні від 14.02.2022 р. № 45рк відсутні будь-які посилання на зміни в організації виробництва і праці в Управлінні та у зв`язку з чим виникла необхідність у скороченні штату та ліквідації посади. Позивач вважає, що відповідач 1 при виданні розпорядження від 14.02.2022 р. № 45рк перевищив свої повноваження. Відповідач 2 не мав права видавати наказ від 15.02.2022 р. № 21-к, оскільки заступник начальника Управління призначається на посаду та звільняється з посади міським головою. Відповідачі не провели узгодження стосовно скорочення посади позивача із профспілковою організацією. При звільненні позивача не враховано перебування на її утриманні двох малолітніх дітей. Розрахунок з позивачем проведено не в день звільнення, а пізніше.

20.02.2023 р. відповідачем 1 подано відзив на позов (а. с. 50-60), відповідно до якого 19.04.2021 р. прийнято розпорядження № 99р, яким внесено зміни до розпорядження від 27.02.2017 р. № 45р в частині вилучення зі штатної чисельності Управління посади заступника начальника Управління. 23.04.2021 р. направлено повідомлення голові профспілкового комітету про подальше звільнення позивача, яке розглянуто на засіданні профспілки 05.05.2021 р. та профспілкою прийнято до відома. Позивач відмовилась від ознайомлення з розпорядженням від 07.05.2021 р. № 145рк "Про попередження та подальше звільнення", у зв`язку з чим його направлено поштою. Листом Управління від 31.01.2022 р. позивачу запропоновано перелік вакантних посад у спортивних установах, підпорядкованих Управлінню та повідомлено про можливість подачі заяви про переведення до 13.02.2022 р. Позивач не надала заяви про переведення, у зв`язку з чим видано розпорядження від 14.02.2022 р. № 45рк. Голові профспілкового комітету доведено до відома про звільнення позивача. На засіданні профспілкового комітету 14.02.2022 р. лист розглянуто та прийнято до відома. Питання про надання попередньої згоди профспілки не розглядалось, так як позивач не є членом профспілки. На виконання розпорядження відповідача 1 видано наказ відповідача 2 від 15.02.2022 р. № 21-к. Позивач отримала остаточний розрахунок 18.02.2022 р., а 24.02.2022 р. компенсацію за несвоєчасну виплату вихідної допомоги. Відповідач 1 вважає, що діяв у межах повноважень, відповідно до вимог законів та рішень міської ради. Законність розпорядження від 07.05.2021 р. № 145рк підтверджена судовими рішеннями по справі № 400/13364/21.

02.06.2023 р. відповідач 2 подав відзив на позовну заяву (а. с. 137-141), в якому підтримав позицію відповідача 1.

У судовому засіданні 09.08.2023 р. позивач та її представник позов підтримали. Представники відповідачів проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у відзивах.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України в судовому засіданні оголошено скорочене рішення, складення рішення у повному обсязі відкладено на строк десять днів.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 21.02.2017 р. працювала на посаді заступника начальника Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради.

19.04.2021 р. прийнято розпорядження № 99р, яким внесено зміни до розпорядження від 27.02.2017 р. № 45р в частині вилучення зі штатної чисельності Управління посади заступника начальника Управління (а. с. 19).

23.04.2021 р. відповідач 2 направив голові профспілкового комітету Виконкому Миколаївської міської ради повідомлення про скорочення посади позивача (а. с. 61).

07.05.2021 р. відповідачем 1 видано розпорядження № 145рк "Про попередження та подальше звільнення", яким вилучено зі штатної чисельності Управління посаду заступника начальника (а. с. 12).

Позивач оскаржувала в судовому порядку Розпорядження № 145рк "Про попередження та подальше звільнення". Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р. по справі № 400/13364/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2022 р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження від 07.05.2021 р. № 145рк відмовлено (а. с. 92-106).

08.11.2021 р. позивачу направлено повідомлення про звільнення з посади у зв`язку з її скороченням (а. с. 72).

Листом від 31.01.2022 р. позивачу запропоновано перелік вакантних посад у спортивних установах, підпорядкованих Управлінню та повідомлено про можливість подачі заяви про переведення до 13.02.2022 р. (а. с. 73-74).

Позивач заяву про бажання бути призначеною на будь-яку із запропонованих посад не подала.

Розпорядженням відповідача 1 від 14.02.2022 р. № 45рк "Про звільнення" позивача звільнено з посади з 15.02.2022 р., відповідно до п. 1 ст. 40, ст. 44 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та п.п. 19, 20, ч. 4 ст. 42 Закону № 280 (а. с. 10).

Листом від 14.02.2022 р. голову профспілкового комітету Виконкому Миколаївської міської ради повідомлено про звільнення позивача (а. с. 79).

Наказом відповідача 2 від 15.02.2022 р. № 21-к "Про звільнення" позивача звільнено з посади з 15.02.2022 р. у зв`язку зі скороченням чисельності працівників (а. с. 11).

В матеріалах справи міститься Протокол Профспілкового комітету №24 від 01.09.2021 року, де було вирішено згідно ст.32 Статуту професійної спілки працівників державних установ України виключити з членів профспілкової організації виконавчих органів Миколаївської міської ради ОСОБА_1 за несплату членських внесків без поважних причин (а. с. 169-171).

14.02.2022 року в Протоколі № 3 зафіксовано, що на засіданні профспілкового комітету виконавчих органів ММР був розглянутий лист від 14.02.2022 року № 52/16.01-10/22 управління у справах фізичної культури і спорту ММР щодо звільнення ОСОБА_1 , але жодного рішення прийнято не було, лист був прийнятий профспілковим комітетом до відома (а. с. 187-188).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, а також загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює та визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-III.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 20 Закону України від 07.06.2001 року №2493-III крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі:

порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;

порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);

виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);

досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Суд враховує, що Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не врегульований порядок вивільнення працівників у зв`язку із скороченням штатів органу місцевого самоврядування, а отже до спірних правовідносин підлягають застосування положення трудового законодавства.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначеному, зокрема, у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами ч. 1 ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Разом з цим, приписи п. 1 ст. 40 КЗпП зобов`язують з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, а також про те, що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу в тій же установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Частиною 3 ст. 252 КЗпП передбачено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

З аналізу вищевикладених норм права, вбачається, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 статті 40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу, як що працівник є членом цієї первинної профспілкової організації.

Як встановлено судом, Позивачка 01.09.2021 року протоколом № 24 була виключена з членів профспілкової організації виконавчих органів Миколаївської міської ради, а відтак, згода профспілкового комітету при її звільненні була не потрібна.

Слід враховувати, що відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Аналізуючи наведені положення трудового законодавства, судом визначено, що цим законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вивільнення працівників у разі скорочення штату, яка передбачає:

1) повідомлення працівників не пізніше, ніж за два місяці;

2) запропонування працівнику всіх наявних вакантних посад (що були наявними на момент попередження працівника про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення), які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації;

3) перевірку наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснення їх порівняльного аналізу за такими критеріями.

4) отримання згоди та/або вмотивованої відмови на звільнення працівника профспілкового комітету, членом якого він є.

Лише виконання роботодавцем усіх у сукупності вищезазначених гарантій реалізації працівником права на працю при скороченні штатів, реорганізації ліквідації, суттєві змін умов праці є підставою для правомірного звільнення.

Так, судом встановленої, що ОСОБА_1 було попереджено про звільнення через скорочення посади своєчасно розпорядженням № 145 рк від 07.05.2021 року. Окрім того, Розпорядження № 145 рк від 07.05.2021 року «Про попередження про подальше звільнення» було оскаржено Позивачкою до суду та судом винесено відповідне рішення по справі № 400/13364/22 про відмову в задоволенні позову. Під час розгляду даної справи судом надано оцінку діям Міського голови щодо правомірності скорочення штатної одиниці в управлінні у справах фізичної культури і спорту ММР без рішення Миколаївської міської ради «Про внесення змін у затверджену структуру органів ММР».

Відповідно до п. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду, не належать доказуванню.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Позивачці було запропоновано посади, але вона не виявила бажання працювати на запропонованих посадах.

Окрім того, 09.08.2023 року в судому засіданні за участю позивачки в режимі відеоконференція судом було з`ясовано, що з березня 2022 року Позивачка, в якої на вихованні є двоє неповнолітніх дітей, перебуває в Республіці Ірландія зі статусом особи, що шукає тимчасового притулку на час військових дій, що свідчить про відсутність наміру скористатися пропозицією Відповідача 2 та працевлаштуватися на запропонованих посадах.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі довели правомірність оскаржуваних розпорядження та наказу, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Миколаївського міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001) та Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради (вул. Потьомкінська, 95-А, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 02930482) про визнання протиправними та скасування розпорядження від 14.02.2022 р. № 45рк та наказу від 15.02.2022 р. № 21-к, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 16.08.2023 р.

Суддя Н.В. Лісовська