Справа № 120/7589/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 серпня 2023 р. Справа № 120/7589/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Альчука М.П.,

за участі секретаря судового засідання: Боринської Р.Р.

представника позивача: Мартиненко Ю.І.

представників відповідача: Пенської О.Ю., Покорук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД"

до: головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" звернулося до суду з адміністративним позовом до головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям відповідачем протиправного рішення, яким відмовлено у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та у видачі ліцензій на право зберігання пального. Представниця відповідача акцентує увагу на тому, що товариство виконало усі вимоги податкового законодавства та надало необхідні документи для отримання ліцензій на місця роздрібної торгівлі паливом.

Відповідач скористався своїм правом подання відзиву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Серед іншого, представника відповідача вказує на те, що під час розгляду пакету документів було встановлено відсутність передбачених ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

До суду надійшла відповідь на відзив, у якому представниця позивача акцентує увагу на тому, що увесь необхідний пакет документів було отримано відповідачем. Окрім того, зазначає, що факт надання документів спростовується відповідачем у відзиві.

Державною податковою службою України було надано заперечення, у яких вказано на те, що у пакеті документів, наданих позивачем, наявна недостовірна інформація.

Окрім того, відповідачем було надано клопотання про витребування доказів, мотивоване тим, що надані документи позивачем містять розбіжності з копіями документів, наданими відповідними суб`єктами владних повноважень.

Вказане клопотання було постановлено на розгляд у судовому засіданні. Так, суд відмовив у задоволенні клопотання з огляду на те, що підставою для відмови стало неподання документів, а не їх недостовірність, відтак суд не вбачає підстав для надання оцінки таким документам.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши доводи сторін, суд встановив наступне.

ТОВ "НОВІС ТРЕЙД" відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано юридичною особою з 03.06.2020 року. Основним видом діяльності є КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

Розпорядженням головного управління ДПС у Донецькій області від 13.01.2023 року було прийнято рішення про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, зокрема за місцем торгівлі: Україна, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Добропільська, б. 1 А Р. ПМС-132, Донецька обл., м. Краматорськ, смт Ясногірка, вул. Баженова 2А, АЗС та Донецька обл., Покровський р-н, с. Рівне, вул. Шопена, АЗС.

Наказом ДПС України від 28.03.2022 року № 173 "Про забезпечення безперебійної роботи територіальних органів ДПС", закріплено виконання повноважень окремих територіальних органів ДПС за іншими територіальними органами ДПС, зокрема повноваження ГУ ДПС у Донецькій області за ГУ ДПС у Львівській області. Відповідно до наказу ДПС України від 19.09.2022 року № 645 "Про внесення змін до наказу ДПС" від 28.03.2022 року № 173, виконання повноважень Головного управління ДПС у Донецькій області закріплено за Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

З метою отримання нових ліцензій на вищезазначені місця роздрібної торгівлі позивачем було подано заяви та пакет документів на отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального до головного управління ДПС у Вінницькій області.

Під час розгляду відповідних звернень щодо кожного об`єкта ведення господарської діяльності (вхідні номери ГУ ДПС у Вінницькій області № 9935/АП, 9948/АП, 9950/АП від 07.04.2023 року) та доданого пакету документів відповідачем було встановлено відсутність документів, передбачених ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", а саме: документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або іншого передбаченого законодавством права землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для роздрібної торгівлі пальним.

На підставі вищезазначеного головним управління ДПС у Вінницькій області прийнято розпорядження 26.04.2023 року № 84/Р/Л, яким відмовлено у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та ліцензій на право зберігання пального за адресами місця продажу/зберігання: Донецька обл., Покровськ, вул. Добропільська, буд. 1, р. ПМС-135 (АЗС), Донецька обл., Краматорськ, смт Ясногірка, вул. Баженова, буд. 2-А (АЗС), Донецька обл., с. Рівне, вул. Шопена, буд. б/н (АЗС).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відтак, предметом оскарження у цій справі є розпорядження головного управління ДПС у Вінницькій області № 84/Р/Л від 26.04.2023 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР), ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. Окрім того положеннями цієї статті встановлено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Частиною 38 статті 15 Закону № 481/95-ВР регламентовано, що для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Суд наголошує на те, що відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник (ч. 39 ст. 15 Закону № 481/95-ВР).

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється.

Зі змісту наведених правових норм слідує, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з оптової торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії на кожне місце продажу/зберігання пального, визначений ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Відтак, суд наголошує, що у законодавстві України міститься імперативна норма, яка зобов`язує суб`єкта видачі ліцензії зазначати конкретну підставу у разі відмови у її наданні.

Зокрема, аналізуючи положення ст. 15 Закону № 481/95-ВР, суд дійшов до висновку, що підставами відмови у видачі ліцензії є, зокрема, недотримання прямо передбачених цією статтею вимог при подачі ліцензії, зокрема, невнесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам), неподання чи подання не в повному обсязі завірених заявником копій документів для отримання ліцензії, а також подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема розпорядження головного управління ДПС у Вінницькій області підставами для відмови у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та відмови у видачі ліцензій на право зберігання пального за місцями ведення господарської діяльності (за адресами: Донецька обл., м. Покровськ, буд. 1-А, р. ПМС-135 (АЗС); Донецька обл., м. Краматорськ, смт Ясногірка, вул. Баженова, буд. 2-А (АЗС); Донецька обл., с. Рівне, вул. Шопена, буд. б/н (АЗС) - є порушення вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР у частині ненадання ненадання необхідних копій документів, а саме документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акти вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального.

Однак, судом встановлено, що позивачем було надано відповідні документи по кожному з місць ведення господарської діяльності щодо реалізації та зберігання пального.

Так, до заяв щодо видачі ліцензій на право зберігання пального та на право роздрібної торгівлі пальним за адресою Донецька обл., м. Покровськ, вул. Добропільська, буд. 1 ПМС-135 (АЗС) було додано, зокрема витяги № № 107465695, 107463731, 107460945, 107456725 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку цільового призначення для розміщення приватної АЗС з торгово-сервісним комплексом за адресою Донецька обл., м. Покровськ, вул. Добропільська (а.с. 59-65).

Окрім того, надано договір суборенди № 22/11-3 від 21.11.2021 року, яким ФОП ОСОБА_1 передано в оренду позивачу автозаправочну станцію з торговельно-сервісним комплексом та вищезазначені земельні ділянки. Також надано заяву від 22.11.2021 року від ОСОБА_2 про те, що він не заперечує проти передачі ФОП ОСОБА_1 в суборенду відповідача автозаправочну станцію, розташовану на цих земельних ділянках.

Щодо документів, що підтверджують введення а експлуатацію позивачем надано архівну копію акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництва об`єкта (АЗС з торгово-сервісним комплексом по вул. Добропільська) до експлуатації (а.с. 72-73). Відповідно до відомостей цього акту замовником є директор ПП "Крокус". Так, позивачем надано державний акт про право постійного користування землею для будівництва та обслуговування АЗС по вул. Допропільська за ПП "Крокус" від 27.09.2000 року.

Щодо місця роздрібної торгівлі паливом та зберігання пального за адресою Донецька обл., с. Рівне, вул. Шопена, буд. б/н (АЗС з магазином), суд зазначає.

Так, відповідачем надано рішення Рівненської сільської ради Красноармійського району Донецької області від 24.02.2000 року, яким надано згоду на відведення землі ТОВ "ОБЛПРОМБИТГАЗ" в тимчасове довгострокове користування строком на 25 років під розміщення автозаправочної газової станції вздовж автодороги Красноармійська-Артемівськ-Михайлівка. Відповідно до рішення Рівненської сільської ради Красноармійського району Донецької області від 28.11.2006 року № V/8-3 на ТОВ "Облпромпобутгаз" оформлено право на цілісний майновий комплекс "АГЗС" за адресою Донецька обл., Красноармійський р-н, с. Рівне, вул. Шопена. Окрім того передача вказаної земельної ділянки до ТОВ "ОБЛПРОМЬИТГАЗ" підтверджена витягом із державного реєстру правочинів (а.с. 103).

До заяви було додано договір оренди №ЛА-НС/АЗС-2 від 01.12.2020 року, яким орендодавцем ТОВ "ОБЛПРОМБИТГАЗА" відповідачу передано у оренду цілісний майновий комплекс "АГЗС" за вказаною адресою, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:000:0247, загальною площею 0,0934 га, що відповідно до наданого витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 знаходився в оренді ТОВ "ОБЛПРОМБИТГАЗ". Також додано відповідні акти приймання-передачі до зазначеного договору.

На виконання абз. 2 ч. 38 ст. 15 Закону позивачем до заяви долучено акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію газової станції вздовж автодороги Красноармійська-Артемівськ-Михайлівка.

Окремо суд зазначає щодо документів, доданих ТОВ "НОВІС-ТРЕЙД" до заяв щодо надання ліцензії на право роздрібної торгівлі та на право зберігання пального за адресою Донецька обл., м. Краматорськ, смт Ясногірка, вул. Баженова, буд. 2-А (АЗС з магазином).

У матеріалах справи наявний договір оренди автозаправної станції № ТЕ/НТ-13 від 01.09.2022 року, яким ТОВ "ТЕМПЕРО ЛТД" передано відповідачу у тимчасове користування цілісний майновий комплекс, що складається з нежитлових приміщень автозаправного комплексу та, серед іншого, земельної ділянки (кадастровий номер 129), що належить орендодавцю на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу № 549 від 09.02.2018 року (вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності № 113542848).

Окрім того позивачем додано акту прийому-передачі об`єкта оренди (а.с. 150), яким підтверджено, зокрема факт передачі земельної ділянки у тимчасове користування.

Також позивачем надано акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 28.10.1999 року на АЗС по вул. Баженова.

Натомість, як встановлено у судовому засіданні, акт від 28.10.1999 року щодо об`єкту АЗС за адресою Донецька обл., м. Краматорськ, смт Ясногірка, вул. Баженова, буд. 2-А містить недостовірні відомості.

Так, представник відповідача наголошує на тому, що вказаний акт введення в експлуатацію не погоджувався уповноваженими органами. Вказаний факт підтверджується листом Краматорської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 23.12.2022 року № 01-28/511, до якого додано копію акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації (а.с. 226).

Судом встановлено, що вказаний акт, наданий Краматорською міською військовою адміністрацією містить розбіжності з актом, наданим позивачем до заяви щодо надання ліцензії на місце продажу та зберігання пального за адресою Донецька обл., м. Краматорськ, смт Ясногірка, вул. Баженова, буд. 2-А.

Суд зазначає, що в акті, наданому органом державної влади зазначена інша адреса закінченого об`єкту будівництва, а саме, АЗС на вул. Орджонікідзе (район НКМЗ). Окрім того, згідно з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, юридична особа ТОВ "НОВІС ТРЕЙД" не має права власності на об`єкт за зазначеною адресою.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача щодо наявності розбіжностей у документах, поданих позивачем. Однак, суд наголошує, що причиною відмови у наданні ліцензій стало саме не надання документів, передбачених ст. 15 Закону № 481/95-ВР. Відтак, доводи відповідача щодо відсутності актів-прийому передач, як додатків до договору оренди земельної ділянки, неточності щодо повного зазначення адреси у актах державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації та недостовірність відомості у цих документах не можуть прийняті судом у контексті обставин справи.

Окрім того, під час судового засідання з`ясовано та враховано, що наявність розбіжностей у документах стала підставою для анулювання ліцензій на розглядувані у цій справі місця роздрібної торгівлі та зберігання палива та є предметом дослідження у справі 320/3774/23, що знаходиться на розгляді Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, суд констатує про відсутність достатніх доказів та аргументів того, що дослідження документів, поданих із заявами про надання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального, відбувалося контролюючим органом під час винесення спірного рішення, адже, відповідно до розпорядження головного управління ДПС у Вінницькій області, такі документи взагалі не були надані позивачем.

Суд повторно наголошує, що у відмові у видачі ліцензії повинна міститися конкретні підстави такої відмови, встановлені під час розгляду заяви про видачу ліцензії обставини, підтверджені документально та належними доказами. Вказане фактично вводить обов`язковість надання державним органом детальних пояснень причин, за яких він саме так вирішив реалізувати свої повноваження.

Cуд наголошує, що стимулювання підприємницької діяльності, створення привабливого інвестиційного клімату відноситься до пріоритетів державної політики, оскільки є запорукою економічного зростання та добробуту кожного через збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів, збереження існуючих та створення нових робочих місць, розвитку відповідної територіальної громади. Це, зокрема, відповідає положенням ч. 4 ст. 13 Конституції України, згідно з якою держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, а також частини першої статті 17 Основного Закону - забезпечення, зокрема економічної безпеки є найважливішою функцією держави, справою всього Українського народу.

Принагідно, суд зазначає, що АЗС знаходяться у місті ведення бойових дій, що фактично ускладнюю ведення господарської діяльності. Держава повинна підтримувати суб`єктів господарської діяльності та виконувати свої повноваження належним чином, зокрема прийняттям обґрунтованих рішень щодо відмови у видачі ліцензії, що фактично вказує суб`єктам господарської діяльності на положень законодавства, які не було дотримано та дає змогу усунути недоліки.

Суд зауважує, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано пріоритетів державної політики, наслідком чого є, зокрема, відсутність бюджетних надходжень на користь держави та заподіяння збитків безпосередньо позивачу.

Враховуючи викладене, суд переконаний, що відповідачем не додержано принципу належного урядування.

У пунктах 70-71 рішення по справі Рисовський проти України (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74, Тошкуца та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58, Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67).

У рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року № 1-р/2018 (справа № 1-6/2018) зазначено, що основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі Звежинський проти Польщі, в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі Беєлер проти Італії). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (п. 73).

Принцип належного урядування мав бути врахований відповідачем при оцінці доказів, наданих позивачем при зверненні із заявою про отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та право зберігання пального, та прийнятті розпорядження № 84/Р/Л від 26.04.2023 року, чого відповідачем зроблено не було.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових рішень має саме податкове управління.

Відтак, суд наголошує, що відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо прийняття рішення належним чином та, зокрема, доказування його правомірності, не змінюючи позиції, зазначеної в прийнятому ним оскаржуваному рішенні.

Таким чином, оскаржуване рішення прийнято відповідачем неналежним чином, всупереч вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на те, що судом встановлено, що розгляд заяви та документів не відбувся, не було встановлено їх належність, зокрема щодо змісту, повноти та достовірності наданих документів, що відповідно повинно бути відображено у розпорядженні контролюючого органу, суд дійшов до висновку, що належним та ефективним способом захисту буде зобов`язання головного управління ДПС у Вінницькій області повторно розглянути заяви ТОВ "НОВІС ТРЕЙД" про отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Представником позивача надано клопотання про розподіл судових витрат, а саме щодо витрат на сплату судового збору у розмірі 2684 грн та витрат на професійну правничу допомогу 5000 грн.

До вказаного клопотання додано договір № НТ-АДВ/10 про надання правової допомоги, відповідно до п. 4.1 якого за надання правової допомоги сплачується гонорар. Так, до суду надано акт № 4 приймання-передачі послуг від 07.07.2023 року, відповідно до якого вартість послуг складає 5000 грн. Також представником позивача надано докази сплати гонорару, а саме прибутковий касовий ордер № 4.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (п. 3 ст. 134 КАС України)

Відповідно до пункту 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до акту-приймання передачі послуг від 07.07.2022 року у вказану вартість входить підготовка процесуальних документів та, зокрема, участь у судових засіданнях.

Відтак, з огляду на складність справи, кількість опрацьованих документів, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відшкодування судових витрат у розмірі 5000 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" (03144, м. Київ, вул. Академіка Лебедєва, 1, корп. 6, оф. 33/1, ) до головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження головного управління ДПС у Вінницькій області № 84/Р/Л від 26.04.2023 року.

Зобов`язати головне управління ДПС у Вінницькій області повторно розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" про отримання ліценцій на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального (вхідні номери ГУ ДПС у Вінницькій області № № 9935/АП, 9948/АП, 9950/АП від 07.04.2023 року).

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" понесенні витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу, за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович