Справа № 280/1679/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 серпня 2023 року Справа № 280/1679/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до - Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок страхової виплати,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (далі Відповідач - 1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі Відповідач -2) в якій просить суд:

- визнати протиправними дiї Запорiзького вiддiлення управлiння виконавчої дирекцiї ФСС України у Запорiзькiй обл., щодо не виключення iз розрахунку середньої заробiтної плати ОСОБА_1 при призначеннi щомiсячної cтpaxoвої виплати днiв не роботи з поважних причин пов`язаних з простоєм, оголошеним Пiдприємством з iноземними iнвестицiями у формi ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат" у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні;

- зобов`язати Головне управлiння Пенсійного фонду України в Запорiзькiй областi здiйснити перерахунок щомiсячної страхової виплати ОСОБА_1 , з дня призначення, виключивши iз обрахункового періоду при розрахунку середньої заробiтної плати перiод з 01.03.2022 по 31.08.2022 у зв`язку iз простоєм, оголошеним пiдприємством з iноземними iнвестицiями у формi ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат", у зв`язку з введенням военного стану в Україні;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управлiння Пенсiйного фонду України в Запорiзькiй областi на користь ОСОБА_1 судовi витрати зi сплати судового збору у розмiрi 1073 грн 60 коп.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 22.12.1994 за трудовим договором з Пiдприємством з iноземними iнвестицiями у формi ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат", він працює на даному підприємстві. З 15.09.2000 працює за професією машиніст бурової установки підземної дільниці гірничих робіт № 1 шахти «Прохідницька» (с. Мала Білозерка, Василівського району) з 15.09.2000 по теперішній час є машиністом бурової установки 5 розряду. З 01.03.2022 по теперішній час на підприємстві діє простій, тому він на період простою звільнений від обов`язку бути присутнім на робочому місці. Тим паче, його робоче місце є окупованим та знаходиться на не підконтрольній території України. З жовтня 2022 року йому встановлене професійне захворювання з 55% стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання та встановлена третя група інвалідності. Після звернення до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, позивачу було призначено одноразову допомогу та щомісячну страхову виплату. Не погодившись з сумою виплати, позивач звернувся до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, з проханням перерахувати період, для розрахунку обчислення середньої заробітної плати. 16.02.2023 представником позивача до відповідача - 1 направлений адвокатський запит з вимогою про повний деталізований розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1 , на підставі якого було обчислено одноразову допомогу та щомісячну страхову виплату у зв`язку з професійним захворюванням, отриманим на ПрАТ ЗЗРК. 27.02.2023 Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, надало письмову відповідь, згідно запитуваної інформації, з яким позивач не погоджується. Позивач вважає, що прийнятим рішенням відповідач порушив його законні права та інтереси, оскільки воно ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Тому, позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/1679/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 23.03.2023 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем - 1, не надано до суду пояснень та документального обґрунтування показань щодо предмету спору. Про розгляд справи відповідач - 1 повідомлявся належним чином.

Відповідачем - 2, 13.04.2023 за вх. № 15030 надано до суду відзив на позовну заяву.

В якому заперечує проти вчинення уповноваженими особами відповідача протиправних дій, та обґрунтовує свою позицію наступним: Відповідно до Закону № 1105-XIV та постанов Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2022 року № 1289 «Про внесення змін до Положення про Пенсійний фонд України» і від 02 грудня 2022 року № 1350 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо забезпечення реалізації окремих функцій Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» з 01 січня 2023 року Пенсійний фонд України є уповноваженим органом в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Наразі проводяться заходи, пов`язані з передачею функцій соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою професійної працездатності та від нещасного випадку на виробництві до Пенсійного фонду України та його територіальних органів. З огляду на те, що Фонд соціального страхування перебуває в процесі припинення, він продовжує виконувати функції та завдання, передбачені загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, до завершення заходів, пов`язаних із приєднанням до Пенсійного фонду України, як передбачено в Прикінцевих і Перехідних положеннях Закону № 1105-XIV. До завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України.

Позивач є працівником на Пiдприємстві з iноземними iнвестицiями у формi ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат". З 01.03.2022 на Пiдприємстві з iноземними iнвестицiями у формi ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат", оголошений простій. В жовтні 2023 року у позивача зареєстровано професійне захворювання, відповідно до висновку МСЕК від 03.10.2022, йому встановлена третя група інвалідності та 55% стійкої втрати працездатності внаслідок нещасного випадку. У зв`язку з чим, постановою Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області ОСОБА_1 призначено одноразову допомогу та щомісячну страхову виплату безстроково. Факт звернення позивача, з заявою про те, неврахування періоду простою на ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» з 01.03.2022 по 26.09.2022 до розрахунку страхових виплат в розрахунковий період обчислення середньої заробітної плати, відповідач - 2 визнає. Однак зазначає, що Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області письмово для розрахунку обчислення середньої заробітної плати взятий розрахунок з 01.09.2021 по 31.08.2022 тобто 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, відповідно до п. 3 п. 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою КМУ № 439 від 26.06.2015, а середня заробітна плата обчислюється з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому вважає, що в діях уповноважені особи відповідача - 1 не вбачається порушення законодавства. Тому, враховуючи вищевикладене, відповідач - 2 вважає адміністративний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, мотивує відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. Що підтверджується копією ІD паспорта НОМЕР_1 , виданого органом 2322 від 05.03.2019, та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 992 від 12.03.2019, які додані до справи.

З 22 грудня 1994 року по теперішній час ОСОБА_1 працює на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (с. Мала Білозерка , Василівське шосе) за професією машиніст бурової установки підземної дільниці гірничокапітальних робіт № 7 шахти «Прохідницька» (з 15.09.2000 по теперішній час машиніст бурової установки 5 розряду). З 01.03.2022 по теперішній час згідно наказу № 110 від 01.03.2022 по ПрАТ «ЗЗРК» оголошено простій, що підтверджується копією довідки № 14/33 від 13.03.2023 наданою позивачем у справі.

Відповідно до копії наказу № 110 від 01.03.2022 про оголошення простою, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що: у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні» з 01.03.2022 по 20.03.2022 оголошено простій для всіх працівників ПрАТ «ЗЗРК». Працівники під час простою, звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях. Оплату праці працівникам у простої здійснювати за їх встановленими тарифними ставками (окладами) згідно ст..113, 34 КЗпП України.

28.03.2022 наказом № 125 від 28.03.2022 про оголошення простою, на ПрАТ «ЗЗРК» оголошений простій на період з 01.04.2022 по 30.04.2022, що підтверджується копією наказу, який наданий позивачем.

04.04.2022 наказом № 128/2 від 04.04.2022 про оголошення простою, на ПрАТ «ЗЗРК» оголошений простій з 04.04.2022 для всіх працівників ПрАТ «ЗЗРК». З 04 квітня 2022 року відмінена дія наказу № 125 від 28.03.2022 зі всіма додатками та змінами до нього, що підтверджується копією наказу, який наданий позивачем.

ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа з 27.06.2022, що підтверджується копією довідки від 27.06.2022 № 2304- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, доданої позивачем до матеріалів справи.

Крім цього, ОСОБА_1 03.10.2022 встановлена третя група інвалідності професійного захворювання та 55% стійкої втрати професійної працездатності строком на два роки, дата чергового перегляду 29.09.2024, що підтверджується копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наявності медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА № 097389 від 03.10.2022 та копії Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 633798 від 03.10.2022, які додані до справи.

Так, Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, ОСОБА_1 призначено та виплачено одноразову допомогу та призначено щомісячну страхову виплату, однак з призначеними виплатами позивач на погоджується, рахуючи, що вони невірно були обчислені. Тому, 27.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області з заявою про не зарахування періоду простою його підприємства, для розрахунку виплат за страхуванням у зв`язку з професійною непридатністю, що підтверджується копією заяви від 27.10.2022 доданою позивачем до справи.

Крім того, представником позивача адвокатом Черкашиним І. І. 16.02.2023 до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, направлений адвокатський запит, в якому просив надати інформацію про повний деталізований розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1 на підставі якої було обчислено одноразову допомогу та щомісячну страхову виплату у зв`язку з професійним захворюванням, отриманим на ПрАТ ЗЗРК.

На адвокатський запит, Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області надало письмову відповідь, в якій роз`яснено, що розрахунки зроблені у відповідності з чинним законодавством та з дотриманням норм визначених ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 3 п. 11. п. 31 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 26 вересня 2001 року № 1266, з детальним відображенням формули нарахування виплат. Так сума заробітної плати за період з 01.09.2021 по 31.08.2022 склала: 232 765,11 грн, кількість календарних днів в цьому періоді (за винятком календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин) склала 283 дні. Тобто, 232765,11 грн/283 дні = 822,49 грн. Розмір середньоденної заробітної плати становить 822,49 грн. Надалі, 822,49 грн 30,44 = 25036,60 грн - розмір середньомісячного заробітної плати ОСОБА_1 для призначення щомісячної страхової виплати становить 25036,60 грн що підтверджується копією листа № 03-09-55 від 27.02.2023, доданої позивачем до справи.

Таким чином, не погоджуючись із такими діями відповідача - 1 позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105-XIV; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до Закону № 1105-XIV та постанов Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2022 року № 1289 «Про внесення змін до Положення про Пенсійний фонд України» і від 02 грудня 2022 року № 1350 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо забезпечення реалізації окремих функцій Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» з 01 січня 2023 року Пенсійний фонд України є уповноваженим органом в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наразі проводяться заходи, пов`язані з передачею функцій соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою професійної працездатності та від нещасного випадку на виробництві до Пенсійного фонду України та його територіальних органів. З огляду на те, що Фонд соціального страхування перебуває в процесі припинення, він продовжує виконувати функції та завдання, передбачені загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, до завершення заходів, пов`язаних із приєднанням до Пенсійного фонду України, як передбачено в Прикінцевих і Перехідних положеннях Закону № 1105-XIV. До завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України.

Положеннями пунктів 4-5 Розділу VII Закону № 1105-XIV, у редакції Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX, установлено, що нормативно - правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України. Фонду соціального страхування України забезпечити передачу Пенсійному фонду України особових справ потерпілих (членів їхніх сімей), баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закон № 1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

професійне захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою;

страхові випадки:

за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;

за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат;

Відповідно до ст. 2 Закону № 1105-ХІV Законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно - правових актів. Якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про соціальне страхування, застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 9 Закону № 1105 - ХІV передбачено , що застрахована особа має право на:

безоплатне отримання інформації про порядок витрачання страхових коштів соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку, а також роз`яснень з питань соціального страхування; отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; участь у розслідуванні страхового випадку, у тому числі за участю представника профспілкового органу або своєї довіреної особи; послуги з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що надаються відповідно до вимог Закону України "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я"; послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію; відшкодування під час проходження реабілітації у сфері охорони здоров`я і професійної реабілітації витрат на проїзд до місця проведення реабілітації чи навчання та у зворотному напрямку, на проїзд особи, яка її супроводжує; забезпечення допоміжними засобами реабілітації, що надаються відповідно до вимог законів України "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я" та "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні"; оскарження дій страховика, роботодавця щодо надання страхових виплат та соціальних послуг; судовий захист своїх прав.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1105-ХІV страхуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг - контракту, іншого цивільно - правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Статтею 30 Закону № 1105 - ХІV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до вимог ст. 32 Закону № 1105 - ХІV щодо визначення ступеня втрати працездатності потерпілим, Медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я. Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

Згідно ст. 36. Закону № 1105-ХІV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

У разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, уповноважений орган управління здійснює потерпілому одноразову страхову виплату, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з розрахунку семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

У разі якщо під час подальших обстежень МСЕК встановить потерпілому вищий ступінь втрати стійкої професійної працездатності з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, такому потерпілому здійснюється одноразова страхова виплата, розмір якої визначається відповідно до відсотка, на який збільшено ступінь втрати працездатності порівняно з попереднім обстеженням МСЕК, виходячи з розрахунку семи мінімальних заробітних

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, проведені всі дії, щодо захисту прав передбачених чинним законодавством позивача, шляхом нарахування та виплати одноразової грошової допомоги та соціальної виплати.

Як встановлено судом, при досліджені письмових доказів ОСОБА_1 03.10.2022 встановлена третя група інвалідності професійного захворювання та 55% стійкої втрати професійної працездатності строком на два роки до 01.10.2024. На підставі заяви позивача, Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, проведені заходи, щодо розрахування, призначення та виплати одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, а також щомісячної страхової виплати.

Крім цього, суд дослідивши письмові докази встановив, що Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, був визначений середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку з втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок № 1266; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно п. 3 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин: «середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно - правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини). Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Згідно п. 11 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин : «Розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку»

Пункт 12 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин зазначає, що якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до 13 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин «середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико - соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності».

Пунктом 4 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що «у разі коли на дату встановлення медико - соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, за формулою:

З = З (н) х С : М,

де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;

З (н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата;

С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...);

К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:

К = З(в) : З(с),

де З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.

У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців; причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.»

Пунктом 16 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин вказує на те, що «якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.»

Саме пунктом 31 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин вказано на те, що «середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.»

Таким чином, аналізуючи вимоги й методики визначені Порядком № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що на день звернення позивача до відповідача-1 з заявою про призначення страхової виплати діяв пункт 3 Порядку № 1266, який містив в собі вичерпний перелік поважних причин, який повинен бути врахований при обчисленні середньої заробітної плати.

А саме: «не відпрацьовані з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати.»

Тоді як, пункт 3 Порядку № 1266 в редакції Постанови КМ України № 1350 від 02.12.2022, викладений наступним чином: « Середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.»

Суд зазначає, що з вимогою, викладеною в заяві про не зарахування періоду простою підприємства для обчислення середньої заробітної плати позивач звернувся до відповідача 27.10.2022, коли діяв Порядок № 1266 зі змінами встановленими постановою Кабінету Міністрів України № 61 від 26.01.2022. Інших заяв, чи будь-яких письмових звернень позивач до Запорізького відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області до подачі позовної заяви, не здійснив, доказів про їх наявність суду не повідомлено.

Крім цього, відповідно до письмової відповіді за № 03-09-55 від 27.02.2023 відповідача - 1 на адвокатський запит від 16.02.2023, де міститься роз`яснення, що розрахунки зроблені у відповідності з чинним законодавством та з дотриманням норм визначених ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 26 вересня 2001 року № 1266 є правомірною та законною.

Тим самим, суд вважає, що своїм письмовим листом № 03-09-55 від 27.02.2023 Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, адвокатський запит від 16.02.2023 розглянутий, надана вичерпна запитувана інформація, яка не суперечить чинному законодавству.

Отже, в поданій позовній заяві, позивачем вказується на протиправні дії та зобов`язання здійснити перерахунок страхової виплати з підстав, які на момент виникнення спору не існували, тому й порушеними бути не можуть.

Крім того, сторонами при розгляді справи, а тим паче позивачем, суду не надано будь- яких об`єктивних даних чи доказів про реалізацію свого права, щодо звернення до відповідача з заявою про перегляд періоду для обчислення середньої заробітної плати з врахуванням внесених змін до Порядку № 1266 в редакції Постанови КМ України № 1350 від 02.12.2022, або про наявність письмової відмови в задоволенні його законних вимоги.

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку суду, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, майдан Профспілок, буд. 5, ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок страхової виплати - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 14 серпня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький