Справа № 280/3675/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року Справа № 280/3675/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача 2 про відмову позивачу в призначенні за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та скасувати рішення відповідача 2 від 01.05.2023 №83;

зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 24.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку, з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України№1-р/2020 від 23.01.2020 та постанови Верховного Суду по справі №520/15025/16-а, №360/3611/20 з зарахуванням періодів роботи та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

зобов`язати відповідача 1 виплатити позивачу призначену з 24.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючих довідок, наказів, відомостей тощо підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Наголошує, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства. Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача у відповідача 2 немає, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії. Вказує також, що позивач , з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України№1-р/2020 від 23.01.2020 та постанови Верховного Суду по справі №520/15025/16-а, №360/3611/20, на момент подачі заяви до відповідача 1 досяг 55 років, мав страховий стаж не менше 25 років, не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах за Списком №2. Пояснює, що звернувся до відповідача 1 із заявою від 24.04.2023, в якій просив призначити пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, однак рішенням від 01.05.2023 №83 ГУ ПФУ в Хмельницькій області у призначенні пенсії за Списком №2 було відмовлено на підставі того, що останній не має належних документів, а надані довідки не відповідають вимогам чинного законодавства. На підставі вищевикладеного наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 05.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 позов не визнав, 22.06.2023 через систему «Електронний Суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що вік позивача 55 років, страховий стаж позивача становить 29 років 1 місяць 14 днів, пільговий стаж - 1 рік 1 місяць, тож, у позивача відсутні законні підстави на призначення пенсії за віком на пільгових умовах роботи за Списком № 2 через відсутність необхідного страхового стажу (29 років 6 місяців) та пільгового стажу (12 років 6 місяців), встановлених о п. 2. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону є: встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, передбачених Списком № 2; документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці; зайнятість повний робочий день. Стверджує, що згідно з оскаржуваним рішенням до пільгового стажу не зараховано період роботи з 15.03.2003 по 30.11.2005, оскільки довідка, видана ВАТ «Запоріжбудмаш», не містить реквізитів, не придатна для сприйняття змісту. Крім того, звертає увагу суду, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 06.03.2006 по 30.09.2007, оскільки довідка від 28.10.2022 № 90, видана АТ «Запорізький виробничий Алюмінієвий комбінат», не відповідає вимогам додатку 5 Порядку № 637, а саме відсутній підпис керівника (натомість є підпис члена дирекції - в.о. генерального директора). На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 22.08.1988, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема:

з 22.08.1988 по 24.10.1990 працював електрозварювальником на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі «Вогнетривреммаш» Державного виробничого об`єднання «Південвогнетрив» МЧМ СРСР;

з 04.03.1997 по 10.03.1999 працював електрогазозварювальником ручного зварювання на КСП «Ямське»;

з 15.03.2004 по 30.11.2005 працював електрозварювальником на напівавтоматичних машинах ПрАТ «Запоріжбудмаш» («ВАТ «Запоріжбудмаш»);

з 06.03.2006 по 30.09.2007 працював монтажником на ремонті ван на ділянці ремонту металургійного обладнання на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»;

з 01.10.2007 по 04.02.2009 працював монтажником на ремонті ван на ділянці капітального ремонту електролізерів у цеху капітального ремонту електролізерів ремонтно-монтажного департаменту у Сервісному центрі «Металург» (запис №24 від 01.08.2008 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення).

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 28.01.2011, позивач:

з 01.02.2011 по 13.02.2012 працював газорізником та електрозварником (записи №29, №31 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 на підставі наказу №307 від 08.08.2006) на ДП «ЗТМК»;

з 03.05.2012 по 19.07.2013 працював електрогазозварником на ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» (запис №33 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 на підставі наказу №117 від 15.12.2010);

з 17.02.2014 по 15.06.2016 працював електрогазозварником на ТОВ НВК «ГИДРОМАПРИВОД»;

з 16.06.2016 по 16.02.2018 працював електрогазозварником на ТОВ «Завод Спецмашремонт»;

з 13.09.2019 по 31.01.2020 працював електрогазозварником на ТОВ «Метпромбудінвест».

Так, згідно з довідкою ПрАТ «Запоріжбудмаш» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач з 06.06.2003 по 14.03.2004 працював в якості слюсаря та з 15.03.2004 по 30.11.2005 виконував електрозварювальні роботи в якості електрозварювальника за посадою електрозварник на автоматичних і напівавтоматичних машинах, що передбачена Списком №2, розділ ХХХІІІ підрозділ - код КП 25 підстава постанова КМУ №10 від 26.01.1991, №162 від 11.03.1994; передбачено Списком №2, розділ ХХХІІІ підрозділ 33, підстава постанова КМУ №36 від 16.01.2003; працював повний робочий день, відпустки без збереження заробітної плати не надавались.

Згідно з довідкою АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» №90 від 28.10.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач з 06.03.2006 по 30.09.2007 працював повний робочий день в цеху з ремонту металургійного обладнання на дільниці №1 з капітального ремонту електролізерів за посадою монтажник на ремонті ван, що передбачена Списком №1, розділ VІІ підрозділ 10а позиція 7.10а, код професії 7233.2, підстава постанова КМУ №36 від 16.01.2003; дана професія пройшла атестацію наказ №431 від 31.08.2005.

Матеріали справи містять також наказ ВАТ «Запоріжбудмаш» №27 від 14.03.2002, наказ ВАТ «ЗАЛК» №431 від 31.08.2005 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.

24.04.2023 ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком пільгових згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 01.05.2023 №83, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки вік позивача 55 років, страховий стаж позивача становить 29 років 1 місяць 14 днів, пільговий стаж - 1 рік 1 місяць, тож, у позивача відсутні законні підстави на призначення пенсії за віком на пільгових умовах роботи за Списком № 2 через відсутність необхідного страхового стажу (29 років 6 місяців) та пільгового стажу (12 років 6 місяців), встановлених о п. 2. ч. 2 ст. 114 Закону. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди; до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 15.03.2003 по 30.11.2005, оскільки довідка, видана ВАТ «Запоріжбудмаш», не містить реквізитів, не придатна для сприйняття змісту; період роботи з 06.03.2006 по 30.09.2007, оскільки довідка від 28.10.2022 № 90, видана АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», не відповідає вимогам додатку 5 Порядку № 637, а саме відсутній підпис керівника (натомість є підпис члена дирекції - в.о. генерального директора).

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.05.2023 № 0800-0206-8/26367.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) розділом XIV-1, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок».

За приписами ст. 12 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з п. "б" ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.»

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п. "б" ст. 13 Закону №1788-ХІІ загальний стаж роботи для набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 25 років до 30 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст. 13, ч.2 ст. 14, п. "б" - "г" ст. 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (п. 1 рішення).

Згідно з п. 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, п. "б"- "г" ст. 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Так, Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків - після досягнення 55 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 вказала, що, оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України ).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

За таких обставин, суд вважає, що відмова відповідача в призначенні позивачу, який на час звернення із заявою про призначення пенсії досяг 55 років, мав страховий стаж роботи 29 років 1 місяць 14 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на відсутність достатнього страхового стажу, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Положеннями ст. 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Стаття 62 Закону №1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №439/1148/17.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач має відповідні записи в трудових книжках, які підтверджують факт роботи його з 22.08.1988 по 24.10.1990 електрозварювальником на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі «Вогнетривреммаш» Державного виробничого об`єднання «Південвогнетрив» МЧМ СРСР; з 04.03.1997 по 10.03.1999 електрогазозварювальником ручного зварювання на КСП «Ямське»; з 15.03.2004 по 30.11.2005 електрозварювальником на напівавтоматичних машинах ПрАТ «Запоріжбудмаш»; з 06.03.2006 по 30.09.2007 монтажником на ремонті ван на ділянці ремонту металургійного обладнання на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»; з 01.10.2007 по 04.02.2009 монтажником на ремонті ван на ділянці капітального ремонту електролізерів у цеху капітального ремонту електролізерів ремонтно-монтажного департаменту у Сервісному центрі «Металург»; з 01.02.2011 по 13.02.2012 газорізником та електрозварником на ДП «ЗТМК»; з 03.05.2012 по 19.07.2013 електрогазозварником на ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод»; з 17.02.2014 по 15.06.2016 електрогазозварником на ТОВ НВК «ГИДРОМАПРИВОД»; з 16.06.2016 по 16.02.2018 електрогазозварником на ТОВ «Завод Спецмашремонт»; з 13.09.2019 по 31.01.2020 електрогазозварником на ТОВ «Метпромбудінвест», що дають право на пільгове пенсійне забезпечення як такі, що зазначені у Списках № 1, №2, чинних у відповідні періоди часу.

Суд звертає увагу на той факт, що пенсійний орган не скористався наданими йому повноваженнями та не витребував у підприємства необхідні, додаткові документи, або шляхом виходу на вказане підприємство і проведення відповідної перевірки наявних архівних документів, не спростував того факту, що позивач повний робочий день працював на посадах, віднесених до Списку №1, 2, що свідчить про необґрунтованість рішення відповідача про відмову у зарахуванні позивачу періодів його роботи до пільгового стажу.

Крім того, ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 за № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1, встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (п. 1.3 Порядку №22-1).

Згідно з п. 1-8 - 1.9 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пункт 2.23 Порядку № 22-1 визначає, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал, додаються скановані копії оригіналів документів.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі (абзац четвертий п. 1.8 розділу I Порядку № 22-1).

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) (абзац п`ятий п. 1.8 розділу I Порядку № 22-1).

Суд зазначає, що, як вбачається з рішення від 01.05.2023 №83, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 15.03.2003 по 30.11.2005, оскільки довідка, видана ВАТ «Запоріжбудмаш», не містить реквізитів, не придатна для сприйняття змісту.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 14.12.2015 № 25-1 «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 28.12.2005 за № 1645/28090, установлено, що Порядок № 22-1, застосовується, зокрема, з урахуванням того, що заява та інші подані документи скануються територіальними органами Пенсійного фонду України із використанням технічних засобів, засвідчується електронним цифровим підписом та зберігаються в електронної справі копії документів, на підставі яких призначається пенсія.

Враховуючи положення зазначених нормативно-правових актів, до заяв про призначення пенсії посадовою особою чи заявником подається оригінали документів, які скануються та засвідчуються електронним цифровим підписом.

Згідно з п. 2.9 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону (із змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з п. 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Таким чином, з урахуванням приписів Порядку № 22-1, якщо відповідач 2 дійшов висновку, що до поданої заяви про призначення пенсії було додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово мав повідомити заявника про те, які саме документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії необхідно було зробити відповідний запис, однак вказаних дій відповідачем зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних повідомлень про надання додаткових документів до позивача не надходило.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в порушення норм Порядку № 22-1, відповідачем не було повідомлено позивача про необхідність подання додаткових документів, а тому на думку суду, прийняте рішення є передчасним.

Щодо посилання відповідача у рішенні від 01.05.2023 №83 на не зараховування періоду роботи з 06.03.2006 по 30.09.2007, оскільки довідка від 28.10.2022 №90, видана АТ «Запорізький виробничий Алюмінієвий комбінат», не відповідає вимогам додатку 5 Порядку № 637, а саме відсутній підпис керівника (натомість є підпис члена дирекції - в.о. генерального директора), суд зазначає таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).

За приписами абзаців другого - четвертого п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

При цьому, ГУ ПФУ в Хмельницькій області не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження стажу позивача.

На переконання суду, відповідачем 2 не здійснено усіх необхідних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна додатково підтвердити стаж позивача.

Також суд зазначає, що ненадходження від роботодавця певних документів на зберігання, неточності та неповнота відомостей в уточнюючих довідках, виданих керівниками підприємств, не повинна перекладатись тягарем доведення правдивості чи достовірності даних на особу, якій вони видані. Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків пенсійного органу про незарахування до стажу роботи позивача періоду з 06.03.2006 по 30.09.2007 на підставі довідки від 28.10.2022 № 90.

Списки №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991, якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 застосовуються Списки №1 та №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 застосовуються Списки №1 та №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник», «електрогазозварювальник».

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділом XXXIII «Загальні професії» передбачені посади: газозварники; електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, розділом XXXIII «Загальні професії» передбачена посада електрогазозварники, зайняті на різанням та і ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 24.06.2016 №461, розділом XXXIII «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» передбачені посади - електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Таким чином, професія електрозварювальника у періоди роботи позивача була передбачена у всіх Списках № 2.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, періоди роботи позивача з 22.08.1988 по 24.10.1990 на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі «Вогнетривреммаш» Державного виробничого об`єднання «Південвогнетрив» МЧМ СРСР; з 04.03.1997 по 10.03.1999 на КСП «Ямське»; з 15.03.2004 по 30.11.2005 ВАТ «Запоріжбудмаш»; з 06.03.2006 по 30.09.2007 на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»; з 01.10.2007 по 04.02.2009 у Сервісному центрі «Металург»; з 01.02.2011 по 13.02.2012 на ДП «ЗТМК»; з 03.05.2012 по 19.07.2013 на ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод»; з 17.02.2014 по 15.06.2016 на ТОВ НВК «ГИДРОМАПРИВОД»; з 16.06.2016 по 16.02.2018 на ТОВ «Завод Спецмашремонт»; з 13.09.2019 по 31.01.2020 на ТОВ «Метпромбудінвест» - підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача. Отже, рішення відповідача 2 від 01.05.2023 №83 про відмову в зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового страхового стажу, передбаченого Списком №1, Списком №2, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо обраного способу захисту порушеного права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Так, порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005№ 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3, 4.10 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі ст. 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з 24.04.2023 суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Таким чином, оскільки питання призначення/перерахунку позивачу пенсії віднесено до виключної компетенції відповідача та приймаючи до уваги, що відповідач не зарахував спірний стаж роботи позивача, а суд позбавлений повноважень розраховувати необхідний для призначення пенсії стаж, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію за віком задоволенню не підлягає.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи позивача з 22.08.1988 по 24.10.1990 на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі «Вогнетривреммаш» Державного виробничого об`єднання «Південвогнетрив» МЧМ СРСР; з 04.03.1997 по 10.03.1999 на КСП «Ямське»; з 15.03.2004 по 30.11.2005 ВАТ «Запоріжбудмаш»; з 06.03.2006 по 30.09.2007 на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»; з 01.10.2007 по 04.02.2009 у Сервісному центрі «Металург»; з 01.02.2011 по 13.02.2012 на ДП «ЗТМК»; з 03.05.2012 по 19.07.2013 на ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод»; з 17.02.2014 по 15.06.2016 на ТОВ НВК «ГИДРОМАПРИВОД»; з 16.06.2016 по 16.02.2018 на ТОВ «Завод Спецмашремонт»; з 13.09.2019 по 31.01.2020 на ТОВ «Метпромбудінвест», у зв`язку із чим повторно розглянути заяву позивача від 24.04.2023 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача 1 виплачувати позивачу пенсію за віком з дня звернення 24.04.2023, оскільки вказані вимоги є передчасними через відсутність рішення про призначення позивачу пенсії за віком.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області, яким прийняте протиправне рішення.

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.05.2023 №83 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 06.03.2006 по 30.09.2007 на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»; з 01.10.2007 по 04.02.2009 у Сервісному центрі «Металург» до пільгового стажу за Списком №1; з 22.08.1988 по 24.10.1990 на Микитівському опитному ремонтно-машинобудівельному заводі «Вогнетривреммаш» Державного виробничого об`єднання «Південвогнетрив» МЧМ СРСР; з 04.03.1997 по 10.03.1999 на КСП «Ямське»; з 15.03.2004 по 30.11.2005 ВАТ «Запоріжбудмаш»; з 01.02.2011 по 13.02.2012 на ДП «ЗТМК»; з 03.05.2012 по 19.07.2013 на ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод»; з 17.02.2014 по 15.06.2016 на ТОВ НВК «ГИДРОМАПРИВОД»; з 16.06.2016 по 16.02.2018 на ТОВ «Завод Спецмашремонт»; з 13.09.2019 по 31.01.2020 на ТОВ «Метпромбудінвест» до пільгового стажу за Списком №2, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2023 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак