Справа № 520/17384/21
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 серпня 2023 року Справа № 520/17384/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Кегичівської селищної ради (вул. Волошина, буд. 33, смт. Кегичівка, Красноградський район, Харківська область, 64003, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

- визнати протиправним та скасувати рішення XII сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради від 30 червня 2021 року №1782 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів»;

- визнати протиправним та скасувати рішення XIV сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради від 30 липня 2021 року №2769 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Кегичівську селищну раду (, Харківська область, Красноградський район, смт. Кегичівка, вулиця Волошина, будинок 33, індекс 64003) на найближчій сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання зареєстровано за адресою : АДРЕСА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею до 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами населеного пункту від 18.06.2021 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.02.2023 № 335776 є протиправною з огляду на помилковість висновків посадової особи відповідача. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем подано відзив - проти задоволення позовних вимог заперечував.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній підтримав заявлені раніше позиції.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суддя Кухар М.Д. з 27.02.2023 по 03.03.2023, з 01.05.2023 по 15.05.2023, з 29.05.2023 по 02.06.2023 та з 31.07.2023 по 13.08.2023 перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановлено таке.

ОСОБА_1 (надалі - Позивач), керуючись частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України, звернувся до Кегичівської селищної ради (надалі - Відповідач) із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею до 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами населеного пункту з подальшою передачею у приватну власність (КВЦПЗ -01.03) (надалі - клопотання).

До вищезазначеного клопотання, позивачем додано викопіювання (графічні матеріали) з Публічної кадастрової карти України, на якій зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та копії паспорту громадянина України та картки платника податків у відповідності до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України. Вищевказане клопотання з документами було направлено цінним листом з описом вкладення по пошті 18.06.2021, яке у відповідності до трекінгу Укрпошта №007 було отримане відповідачем від 22.06.2021.

30 липня 2021 рокуКегнчіиською селищною радою прийнято рішення XIV сесії VIII скликання від 30 липня 2021 року№2769 «Про відмову унаданні дозволуна розроблення проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 ».

У оскаржуваному рішенні у якості підстави для відмови зазначалося, що бажана до відведення у власність гр. ОСОБА_1 земельна ділянка, розташована за межами населених пунктів на території Кегичівської селищної ради Красноградського (Кегнчівського) району Харківської області, представлена землями щодо яких рішенням XII сесії Кегичівської селищної ради VIII скликання від 30 червня 2021 року надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних дня заповідання територій та об`єктів. З метою визначення, охорони та раціонального використання земель природно - заповідного фонду України, а також збереження властивих угідь для стації перебування бабака, який занесений до Червоної книги України, Кегичівська селищна рада вирішила: Відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів дія ведення особистого селянського господарства.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи оцінку правомірності прийнятих спірних рішень відповідача та мотивам поданого позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України (далі за текстом ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи ч.2 ст.4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно п."а" ч.2 ст.22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

За правилами пункту "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.ч.3-4 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

З наведеного випливає, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями ст.118 Земельного кодексу України.

Так, згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що позивачу відмовлено в задоволенні його клопотання з підстав того, що бажана до відведення у власність гр. ОСОБА_1 земельна ділянка, розташована за межами населених пунктів на території Кегичівської селищної ради Красноградського (Кегнчівського) району Харківської області, представлена землями щодо яких рішенням XII сесії Кегичівської селищної ради VIII скликання від 30 червня 2021 року надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних дня заповідання територій та об`єктів.

Також судом під час розгляду справи було встановлено, що Харківська обласна організація Українського товариства мисливців і рибалок, Кегичівська міжрайонна державна лабораторія Держпродсоживслужби, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства в результаті весняного обліку норних тварин від 25.05.2021 року виявили стацію перебування бабака на мисливській ділянці - обхід №3, розташування: біля населених пунктів с. Розсоховата та с. Високе, що в свою чергу слугувало підставою Харківській обласній організації Українського товариства мисливців і рибалок ініціювати процедуру резервування цінних для заповідання територій для вжиття заходів по збереженню популяції степового бабака, який входить до переліку видів тварин, що заносяться до Червоної Книги України (тваринний світ) на підставі наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 19.01.2021 року №29.

Окрім іншого, під час розгляду справи судом встановлено, що Харківська обласна організація Українського товариства мисливців і рибалок на виконання рішення Кегичівської селищної ради Красноградського району Харківської області ХІІ сесії VІІІ скликання від 30.06.2021 №1782 розробила технічну документацію із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій за межами населених пунктів на території Кегичівської селищної ради Красноградського району Харківської області, загальною площею 252,0000 га.

Суд наголошує, що Бабак степовий (Marmota bobak) ареал проживання якого на території Кегичівського району історично знаходиться саме на території, яку позивач - бажає безоплатно приватизувати у власність для сільськогосподарських потреб, відповідно до наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №29 від 19.01.2021 «Про затвердження переліків видів тварин, що заносяться до Червоної книги України (тваринний світ), та видів тварин, що виключені з Червоної книги України (тваринний світ)» занесено до Червоної книги, як зникаючий вид.

Відповідно до Закону України №3055-ІІІ від 07.02.2002 «Про Червону книгу України» червона книга України є офіційним державним документом, який містить перелік рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також узагальнені відомості про сучасний стан цих видів тваринного і рослинного світу та заходи щодо їх збереження і відтворення.

Відповідно до ст.5 цього Закону об`єкти Червоної книги України належать до природних ресурсів загальнодержавного значення і підлягають особливій охороні на всій території України, у межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони.

У передбаченому законом порядку права власників об`єктів Червоної книги України можуть бути обмежені в інтересах охорони цих об`єктів, навколишнього природного середовища та захисту прав громадян.

Згідно ст.11 Закону охорона та відтворення об`єктів Червоної книги України забезпечуються органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами, що є суб`єктами використання тваринного і рослинного світу, власниками об`єктів Червоної книги України, власниками та користувачами земельних ділянок, у межах яких перебувають рідкісні і такі, що знаходяться під загрозою зникнення, види тваринного і рослинного світу, занесені до Червоної книги України.

Охорона об`єктів Червоної книги України забезпечується шляхом, зокрема, пріоритетного створення заповідників, інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також екологічної мережі на територіях, де перебувають (зростають) об`єкти Червоної книги України, та на шляхах міграції рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного світу.

Згідно ст. 20 Закону України «Про Червону книгу України» відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони, використання та відтворення рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, несуть особи, винні у погіршенні, знищенні середовища перебування (зростання) видів тваринного та рослинного світу, занесених до Червоної книги України.

Окрім іншого суд зазначає, що відповідно до статті 55 Закону України «Про природно-заповідний фонд» з метою недопущення знищення або руйнування в результаті господарської діяльності цінних для заповідання територій та об`єктів до прийняття у встановленому порядку рішень про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду і виділення необхідних для цього коштів проводиться їх резервування на період до п`яти років.

Резервуванню підлягають території, що включають землі державної та комунальної власності.

Території, що резервуються з метою наступного заповідання, залишаються у віданні їх землевласників та землекористувачів і використовуються за цільовим призначенням із додержанням особливих вимог охорони навколишнього природного середовища та обмежень, що визначаються рішенням про резервування. Провадження на таких територіях діяльності, що призводить до зміни угідь, на земельних ділянках усіх категорій земель (боліт, степів, сіножатей, пасовищ, земельних лісових ділянок) забороняється.

Рішення про резервування приймає орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, на підставі технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурний підрозділ обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, наукова установа, природоохоронне громадське об`єднання звертаються до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування цінних для заповідання територій та, об`єктів, обґрунтування необхідності їх заповідання.

Орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування у межах своїх повноважень у десятиденний строк розглядає зазначене клопотання і надає дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів або мотивовану відмову в його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування цінних для заповідання територій та об`єктів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідач повинен був розглянути клопотання Голови президії ради Харківської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок та за наслідками розгляду вказаного клопотання було прийнято рішення XII сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради від 30 червня 2021 року №1782 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів».

Крім того суд зазначає, що Кегичівською селищною радою на офіційному веб-сайті за посиланням (http://kegichivskaselrada.gov.ua/mdex.php/prirodozapovidnij-fond створено окрему вкладку природозаповідний фонд з відображенням оскаржуваного рішення та картографічним матеріалом земельної ділянки, яку пропонується зарезервувати до цінних для заповідання територій.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач - Кегичівська селищна рада, резервуючи територію де проживає рідкісний вид, що включений до Червоної книги України, діяв в межах вимог чинного законодавства України, а отже оскаржувані позивачем рішення XII сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради від 30 червня 2021 року №1782 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів» та рішення XIV сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради від 30 липня 2021 року №2769 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 » є такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 134, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Кегичівської селищної ради (вул. Волошина, буд. 33, смт. Кегичівка, Красноградський район, Харківська область, 64003, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 серпня 2023 року.

Суддя Кухар М.Д.