Справа № 120/6734/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 р. Справа № 120/6734/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю дій відповідача щодо прийняття рішення про утримання надміру сплачених сум пенсій № 362 від 09.08.2022.

Позивач зазначає, що з 1995 по 2011 рр. він працював в органах МВС, у вересні 2011 року був звільнений зі служби по вислузі років та з 30.09.2011 отримує пенсій відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У 2018 році, після проходження конкурсу, позивач був прийнятий на службу в органах Міністерства юстиції України.

Позивач вказує на те, що після звільнення з відповідної служби у грудні 2021 році він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Натомість починаючи з серпня 2022 року виплату пенсії позивачу було зменшено на 20%. Водночас на своє звернення до відповідача за роз`ясненнями, Головне управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивача про прийняте рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 09.08.2022 № 361.

Позивач зазначає, що у прийнятому рішенні не вказані причини переплати пенсії, яку вирішено утримати. Крім того, пенсійним органом не було достеменно встановлено, що факт переплати пенсії відбувся через надання позивачем завідомо недостовірних відомостей. Крім того, на думку позивача, відповідач зобов`язаний постійно здійснювати звірку даних з державними реєстрами загальнообов`язкового державного соціального страхування і виявляти факти порушень, чого зроблено не було.

Відтак, вважаючи дії відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення протиправними, з метою захисту своїх прав та інтересів у спірних правовідносинах позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 23.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 160-161 КАС України.

12.06.2023 поштою до суду надійшла заява позивача на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.06.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідач вказує на те, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , починаючи з 12.06.2020 позивача було прийнято на службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби Україні та 14.02.2022 з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань до пенсійного органу надійшло подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Відповідач зазначає, що в силу приписів статті 60 Закону № 2262-XI пенсіонери зобов`язані повідомляти органи пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Разом з тим, у зв`язку з неповідомленням Головного управління про прийняття позивача на військову службу, виникла переплата пенсії за період з 12.06.2020 по 31.12.2022 в сумі 118429,18 грн. Відтак Головним управлінням було прийнято рішення за № 362 від 09.08.2022 про утримання надміру сплачених сум пенсій. Станом на 10.08.2022 з пенсії стягнуто переплату в сумі 1945,48 грн, залишок боргу 116483,70 грн.

03.07.2023 на виконання вимог суду відповідач надав матеріали пенсійної справи позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив таке.

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, у 2011 році ОСОБА_2 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Згідно із записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 з 12.06.2020 позивача прийнято на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України та 09.12.2021 звільнено зі служби.

14.02.2022 з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на адресу відповідача надійшло подання від 07.02.2022 за № 8/1-2112/бр про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

09.08.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення за № 361 про утримання надміру виплачених сум пенсій, згідно з яким за період з 12.06.2020 по 31.12.2021 позивачу надмірно виплачена пенсія в загальній сумі 118429,18 грн, у зв`язку з чим вирішено щомісячно утримувати з пенсії позивача переплату у розмірі 20% виплачуваної пенсії, починаючи з 01.08.2022 до повного погашення.

Листом від 10.08.2022 за № 6462-6235/З-02/8-0200/22 відповідач повідомив позивача, що у зв`язку з неповідомленням ним пенсійного органу про прийняття на військову службу виникла передплата пенсії за період з 12.06.2020 по 31.12.2022 в сумі 118429,18 грн, а відтак з серпня 2022 року проводиться утримання надміру виплачених сум пенсій.

Не погоджуючись із рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначено, що пенсія від 09.07.2003 № 1058-IV щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-XII) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За змістом ч. 2, 3 ст. 2 Закону № 2262-XII пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Тобто, приписами вищевказаного Закону пенсіонерам з числа військовослужбовців та особам, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу, зокрема до Державної кримінально-виконавчої служби України, виплата пенсій на час їх служби припиняється.

При цьому статтею 16 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок застрахованих осіб повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 102 Закону України від 05.11.91 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Статтею 103 Закону № 1788-XII визначено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Із системного аналізу наведеної норми вбачається, що сума надміру виплаченої пенсії повертається у двох випадках: виплата пенсії внаслідок зловживань з боку пенсіонера та/або подання страхувальником недостовірних відомостей. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Водночас обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та за жодних обставин вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. У цьому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Згідно з абзацом 2 пункту 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846), (далі Порядок № 22-1), у випадку працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи-підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

Відповідно до пункту 2.5 Порядку № 22-1 у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Отже, на пенсіонера покладається обов`язок подання відповідної заяви про дату працевлаштування до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 161/3927/17 та від 07.10.2019 у справі № 555/536/17, від 27.03.2020 у справі № 757/38162/14-а, від 31.03.2020 у справі № 569/14896/16-а та від 30.04.2020 у справі № 676/1176/17.

Позивач не заперечує факту призначення його у 2020 році на посаду в Державній кримінально-виконавчій службі України та отримання в цей час пенсію за вислугу років. При цьому позивач зазначає, що тільки після звільнення зі служби у грудні 2021 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач не виконав законодавчо визначено обов`язку із своєчасного повідомлення відповідача про прийняття позивача на службу, як про обставину, що безпосередньо впливала на право позивача отримувати пенсію за вислугу років.

Зазначеного факту позивач не спростовує і лише посилається на те, що працівники пенсійного органу, на його думку, недбало віднеслись до своїх посадових обов`язків, оскільки саме вони повинні були здійснити звірку даних з державними реєстрами щодо позивача.

Проте суд вважає такі доводи позивача помилковими, адже, як вже мовилося вище, саме на позивача покладено обов`язок повідомляти пенсійний орган про працевлаштування.

Натомість позивач такого обов`язку не виконав, внаслідок чого за період з 12.06.2020 по 31.12.2021 йому було надміру виплачено пенсію в загальному розмірі 118429,18 грн.

Згідно з положеннями статей 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши ключові доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 361 від 09.08.2022 прийняте відповідачем з дотримання норм чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень, тобто є правомірним.

Наведені позивачем доводи окремо або у своїй сукупності вказаного висновку не спростовують та не дають суду законних підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відтак у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування будь-яких понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Повне судове рішення складено 16.08.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович