Справа № 580/3824/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року справа № 580/3824/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до НОМЕР_4 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач 1), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (далі відповідач 2), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії бездіяльність НОМЕР_4 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у не повідомленні НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 06.11.2022 та з 17.11.2023 по 30.11.2022;

- зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) направити НОМЕР_2 прикордонному загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) інформацію про участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 06.11.2022 та з 17.11.2023 по 30.11.2022 за формою, встановленою додатком 2 до наказу адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 06.11.2022 та з 17.11.2022 по 30.11.2022.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (із змінами) Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану він набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 06.11.2022 та з 17.11.2022 по 30.11.2022.

Ухвалою суду від 23.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач 1 позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що позивач у періоді з 10.10.2022 до 31.10.2022, з 01.11.2022 до 06.11.2022, з 17.11.2022 до 30.11.2022, з 07.12.2022 до 21.12.2022, з 27.12.2022 до 31.12.2022 та з 01.01.2023 до 08.01.2023 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні національної безпеки і оборони в складі в/ч НОМЕР_3 . При цьому, рапорти стосовно виплати позивачу винагороди до 100000 грн безпосередньо направлені НОМЕР_2 прикордонному загону.

Відповідач 2 позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що у жовтні 2022 року позивача було направлено до НОМЕР_4 прикордонного загону у оперативне підпорядкування, де він виконував обов`язки служби.

При цьому за час служби позивача у НОМЕР_4 прикордонному загоні з 10.10.2022 до 08.01.2023, до НОМЕР_2 прикордонного загону не надходили документи (довідки) за формою, передбаченою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ, які є підставою для нарахування додаткової грошової винагороди до 100000,00 грн.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_3 позивача на підставі розпорядження АДПСУ від 16.09.2022 №25-2075-Е передислоковано на ділянку НОМЕР_4 прикордонного загону, де він перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону з 09.10.2022 до 09.01.2023.

28.02.2023 представник позивача звернувся до начальника НОМЕР_4 прикордонного загону із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про причини неподання всіх необхідних документів до військової частини НОМЕР_3 та про причини невиплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за жовтень, листопад 2022 року військовослужбовцям, у т.ч. позивачу.

Листом від 09.03.2023 НОМЕР_4 прикордонний загін повідомив представника позивача, що позивач виконував завдання на території Чернігівської області у жовтні-листопаді 2022 року у складі прикордонної комендатури швидкого реагування №1, НОМЕР_2 прикордонного загону та перебуває на його фінансовому забезпеченні.

Безпосередня участь у бойових діях підтверджується довідкою з формою, передбаченою додатком 1 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ, із зазначенням підтверджуючих документів. Факт видачі довідок командиром військової частини НОМЕР_1 підтверджено представником позивача у адвокатському запиті від 28.02.2023.

10.03.2023 представник позивача звернувся до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про причини ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за жовтень, листопад 2022 року пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської області військовослужбовцям, у т.ч. позивачу.

Листом від 11.04.2023 №21-2980 НОМЕР_2 прикордонний загін повідомив представника позивача, що військовослужбовців не вносили в наказ про виплату збільшеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди у зв`язку з ненаданням НОМЕР_4 прикордонним загоном підтверджуючих документів для виплат.

Не погоджуючись із невиплатою позивачу у повному обсязі грошового забезпечення за період з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 06.11.2022 та з 17.11.2023 по 30.11.2022, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України Про Збройні Сили України, Про Державну прикордонну службу України, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до ст. 12 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом першим ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 23 Закону №2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168), редакція якої неодноразово змінювалася (для спірних правовідносин вона діє у редакції з 19.07.2022 та 30.09.2022).

Пунктом першим Постанови №168 установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 жовтня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75, та містив розділ IХ, відповідно до якого в Чернігівській області такими вважаються: 1. Корюківський район: Сновська міська територіальна громада; 2. Новгород-Сіверський район: 1) Новгород-Сіверська міська територіальна громада; 2) Семенівська міська територіальна громада; 3. Чернігівський район: Городнянська міська територіальна громада.

Суд зазначає, що на дату виникнення спірних правовідносин з метою реалізації Постанови №168 Адміністрація Державної прикордонної служби України видала наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ (далі Наказ АДПСУ), яким урегулювала порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час воєнного стану.

Так, у пункті 1 Наказу АДПСУ зазначено про загальний розмір такої доплати, зокрема, до 30000 грн. та до 100000 грн. за безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період зазначених заходів. У пунктах 2-3 вказано, які саме заходи враховуються для виплати до 100000 грн.

Згідно з п.4 Наказу АДПСУ підтвердженням бойової участі військовослужбовців у бойових діях і заходах, передбачених у згаданому п.2, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких заходах.

Відповідно до абзацу першого п.5 Наказу АДПСУ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у п.4, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених у п.2, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Отже, вищезазначена Довідка встановленої форми є додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат. Достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи.

Зазначене підтверджується вказаною в абзаці третьому п.5 Наказу АДПСУ вимогою, що у довідках, передбачених вказаним пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені в п.4 цього наказу.

Суд зазначає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні вищевказані документи у повному обсязі щодо участі позивача безпосередньо у бойових діях, що є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн.

Зокрема, відсутні докази щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій, будь-якої кількості днів відомостями журналів бойових дій зведеного загону службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад).

Довідка військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2023 №3781 не містить посилань на відомості журналів бойових дій, оскільки містить виключно посиланням на загальний період, у той час, у матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем заходів саме у період з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 06.11.2022 та з 17.11.2023 по 30.11.2022, на підставі яких формується Довідка встановленої форми, тому у НОМЕР_2 прикордонного загону відсутні підстави для видачі наказів про такі нарахування та виплати позивачу.

Крім того, відповідно до листа НОМЕР_4 прикордонного загону від 29.11.2022 підрозділи Державної прикордонної служби, які знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову та, як наслідок, розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ