Справа № 346/2328/23
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/2328/23
Провадження № 2-а/346/47/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Тимошишин І.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (адреса: 76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Академіка Сахарова, 15), яким просив скасувати постанову серії БАД № 251587 від 02 травня 2023 року, якою накладено штраф в розмірі 510 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати та просив справу розглядати без його участі (а.с.1-8).

Постанова була накладена за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, через порушення ним правил дорожнього руху, передбачених п.16.13. Правил дорожнього руху, зокрема у зв`язку із тим, що позивач здійснюючи маневр руху ліворуч, не надав іншому транспортному засобу перевагу в русі (а.с.9).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 09 травня 2023 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 19 травня 2023 року на 10 годину (а.с.14), однак відклав його на 21.06.2023 року, з метою реалізації права відповідача подати відзив на позов (а.с.21). Однак у цей день, а також 19 липня 2023 року, суд також відклав розгляд справи для отримання даних відеореєстратора з поліцейської машини (а.с.37,41), який було надано 08 серпня 2023 року (а.с.55-57).

Позивач просив розглянути справу без його участі, а відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволені позовних вимог, але у судове засідання не з`явився.

За таких обставин, а також в силу положень частини 4 статті 229 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Стислі позиції учасників у справі.

Аргументи позивача. Він не порушував п.16.13 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що перед поворотом ліворуч водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Оскільки зустрічний транспортний засіб, коли він почав рух ліворуч, не рухався. Тому, постанова підлягає скасуванню.

Аргументи відповідача. Інспектор встановив, що у порушення пункту 16.13 Правил дорожнього руху, на перехресті, позивач перед поворотом ліворуч не дав дорогу транспортному засобу, який рухався у зустрічному напрямку прямо, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді порушення правил проїзду перехресть, а тому інспектор правомірно прийняв постанову про накладення на позивача штрафу і вона не підлягає скасуванню.

Оцінка суду щодо фактів.

02 травня 2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) у місті Коломия, на перехресті (вулиць Січових Стрільців-Лисенка-Шкрумеляка), яке було регульованим, оскільки черговість проїзду на ньому визначалось сигналами світлофора, керував транспортним засобом, автомобілем, марки: Mazda, моделі: 6 (номерний знак: НОМЕР_2 ), але зупинився на червоний сигнал світлофора (а.с.9,30: копія постанови, а.с.10,33,57 - диски з відеозаписами події; покази свідка: ОСОБА_2 ).

В цей момент, на зустрічній смузі руху, також у стані зупинки, без увімкнених будь-яких покажчиків повороту ліворуч чи праворуч, знаходився інший транспортний засіб, автомобіль, марки: Skoda, моделі: Fabia (номерний знак: НОМЕР_3 ), яким, будучи інструктором з водіння, керував ОСОБА_2 (а.с.9,30: копія постанови, а.с.10,33,57 - диски з відеозаписами події; покази свідка: ОСОБА_2 ). І цей автомобіль мав усі, відповідні учовому авто, розпізнавальні знаки.

Проте, коли загорівся зелений сигнал світлофора, без будь-якої затримки, обидва водії почали приводити свої транспортні засоби в рух, але першим, транспортний засіб зрушив з місця перший водій і почав рух ліворуч, а другий - прямо і зупинився, оскільки на його шляху опинився автомобіль першого водія, який пропускав піщоходів, після чого проїхав у своєму напрямку ліворуч (а.с.а.с.10,33,57 - диски з відеозаписами події; покази свідка: ОСОБА_2 ).

Після цього, перший водій (позивач) був зупинений при виконанні службових обов`язків поліцейським СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Агеєвою А.О., яка вважаючи, що ОСОБА_1 порушив п.16.13. Правил дорожнього руху, склала відносно нього постанову серії БАД №251587 від 02.05.2023 року, якою визнала його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП та наклала штраф у розмірі 510 гривень (а.с.9,30: копія постанови, а.с.10,33,57 - диски з відеозаписами події).

Проте вважаючи, що в його діях відсутній склад правопорушення, зазначеного у постанові, ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (а.с.1-13).

Зміст спірних правовідносин сторін.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких між ними виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі поліцейського, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення. При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Як вже було встановлено судом, відповідач прийняв оскаржувану позивачем постанову, оскільки вважав, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП та наклав штраф у розмірі 510 гривень, у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 п.16.13. Правил дорожнього руху.

Положеннями частини 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть є адміністративним правопорушенням та тягне за собою адміністративну відповідальність.

А п.16.13. Правил дорожнього руху передбачено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Проте вказане правило проїзду застосовується до нерегульованого перехрестя, яким в силу положень п.16.1. Правил дорожнього руху вважається перехрестя, де черговість проїзду не визначається сигналами світлофора чи регулювальника.

А встановлені судом обставини прямо вказують на те, що подія, яка відбулась 02 травня 2023 року мала місце на іншому виді перехрестя, зокрема регульованому, яким в силу положень п.16.1. Правил дорожнього руху вважається перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника. А на перехресті, де відбулась подія, працював світлофор.

Тому, позивач не повинен був виконувати правило проїзду перехрестя за положеннями п.16.13. Правил дорожнього руху, і відповідно він не міг його порушити.

Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність свого рішення та висновку про те, що позивач вчинив діяння, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, у вигляді порушення правил дорожнього руху, зокрема передбаченого п.16.13. Правил дорожнього руху.

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд не має компетенції на здійснення кваліфікації діяння позивача з точки зору порушення чи не порушення ним будь-яких інших норм Правил дорожнього руху у їх взаємозв`язку із положеннями ч.2 ст.122 КУпАП та перекваліфіковувати його діяння із зміною постанови. Функція і роль суду у таких справах полягає тільки у тому аби перевірити правомірність вже прийнятої постанови суб`єктом владних повноважень, і предметом оцінки суду є тілки вона.

Оцінка суду щодо позовних вимог.

І тому, оскільки відповідачем не надано суду доказів наявності в діянні позивача 02 травня 2023 року складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування постанови, яку олскаржує позивач.

Оцінка і висновок суду щодо судового збору.

Враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, зокрема на користь позивача, то саме на його користь слід присудити здійснені ним документально підтверджені витрати у виді судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок (а.с.8а), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, як це визначено частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову (серії БАД №251587) від 02 травня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

За рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (місцезнаходження юридичної особи: 76000, м.Івано-Франківськ, вулиця Української Перемоги, 15; ідентифікаційний код юридичної особи: 40108798) стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, сплачений ним 05 травня 2023 року, квитанція №12417610, через АТ "Акцент-Банк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів, з дня отримання судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя Коваленко Д. С.