Справа № 300/2631/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2631/21 пров. № А/857/17270/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Григорук О.Б.,

справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту судового рішення: не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила: - визнати протиправними дії щодо не зарахування позивачу до трудового стажу роботу у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві в період з 10.12.1992 по 23.12.2003 на посадах прибиральниця в ремонтній майстерні та робоча в капремонті;

- зобов`язати зарахувати позивачу до загального трудового стажу роботу у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві у період з 10.12.1992 по 23.12.2003 на посадах прибиральниця в ремонтній майстерні, робоча в капремонті, призначити позивачу з 28.01.2020 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з нарахуванням і виплатою недоотриманих сум пенсії.

Рішенням від 03 серпня 2021 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві: з 10.12.1992 по 14.05.1996 - на посаді прибиральниця в ремонтній майстерні; з 14.05.1996 по 23.12.2003 на посаді робоча в капремонті.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві: з 10.12.1992 по 14.05.1996 - на посаді прибиральниця в ремонтній майстерні; з 14.05.1996 по 23.12.2003 на посаді робоча в капремонті.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №421 від 06.03.2020.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 28.01.2020 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відсутні підстави для зарахування позивачу до страхового період роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві у період з 10.12.1992 по 23.12.2003, оскільки у записі №10 трудової книжки позивача НОМЕР_1 про звільнення поставлена печатка Надвірнянського ремонтно-транспортного підприємства, яка не відповідає дійсності. Зазначає, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 17.10.1995 Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство було реорганізовано у ВАТ "Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство". Крім того, відсутні індивідуальні відомості на застраховану особу (ОК-5) за період з 01.07.2000 по 23.12.2003.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.01.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою та доданими до заяви документами про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.11).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 06.03.2020 прийняло рішення №421, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішення №421 від 06.03.2020 мотивоване тим, що згідно з наданими до сервісного центру документами страховий стаж позивача становить 16 років 3 місяці. До страхового стажу не враховано період роботи з 10.12.1992 по 23.12.2003, оскільки в записах трудової книжки про звільнення стоїть печатка Надвірнянського ремонтно-транспортного підприємства, яка не відповідає дійсності. Відповідно до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій, з 17.10.1995 дану організацію було реорганізовано у ВАТ "Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство". Також відсутні з 01.07.2000 по 23.12.2003 індивідуальні відомості на застраховану особу (ОК-5). Відповідно до статті 26 Закону, починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 59 років мають жінки за наявності страхового стажу не менше 26 років. Отже, право на пенсію за віком відповідно до цього Закону при наявному страховому стажі 16 років 3 місяці заявник набуде у віці 65 років. (а.с.18).

Згідно з пунктами №№8, 9, 10 записів трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працювала у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві в періоди:

з 10.12.1992 по 14.05.1996 - на посаді прибиральниця в ремонтній майстерні;

з 14.05.1996 по 23.12.2003 на посаді робоча в капремонті (а.с.10).

На вказаних записах міститься відбиток печатки відділу кадрів Надвірнянського агропромислового об`єднання Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство Івано-Франківського обласного агропромислового комітету України.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням відповідача, позивач оскаржила їх до суду.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Суд першої інстанції належним чином дослідив трудову книжку позивача НОМЕР_1 та встановив, що така містить наступні записи за спірний період роботи, а саме:

«Розділ «Відомості про роботу»:

запис №8 10.12.1992 прийнята на роботу прибиральницею в ремонтну майстерню; підстава: наказ №116-к від 10.12.1992;

запис №9 - 14.05.1996 переведена робочою в капремонті; підстава: наказ №29-к від 14.05.1996;

запис №10 23.12.2003 звільнена з роботи за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін); підстава: наказ №38-к від 23.12.2003».

Запис про звільнення завірений підписом інженера по кадрах та печаткою відділу кадрів Надвірнянського ремонтно-транспортного підприємства.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи ОСОБА_1 , суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58), чинної на час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 4.1 вказаної Інструкції передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Із записів трудової книжки позивача №№8, 9, 10 судами встановлено, що остання працювала у зазначений період у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві. Такі записи виконано з дотриманням наведених вище вимог Інструкції №58, зокрема запис про звільнення завірений підписом уповноваженої особи відділу кадрів та печаткою відділу кадрів Надвірнянського ремонтно-транспортного підприємства.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів за спірні періоди у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано, а покликання на печатку реорганізованого підприємства не спростовують таких записів. Суд звертає увагу, що запис про звільнення завірено печаткою підприємства, яке здійснювало прийом на роботу позивача та записи про реорганізацію такого підприємства в трудовій книжці відсутні, а отже, підстав для використання іншої печатки не було.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість висновків пенсійного органу щодо неможливості врахування до страхового стажу позивача періоду її роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві.

Щодо відсутності індивідуальних відомостей на застраховану особу (ОК-5) за період з 01.07.2000 по 23.12.2003 як підстави для неврахування вказаного періоду роботи позивача до страхового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу за можливі порушення, вчинені роботодавцем при сплаті внесків до Пенсійного фонду України, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Отже, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач не може бути позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві у спірний період.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області безпідставно не взяло до уваги періоди роботи позивача з 10.12.1992 по 23.12.2003 в Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

При врахуванні періоду роботи позивача з 10.12.1992 по 23.12.2003 в Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві, страховий стаж позивача становитиме не менше 26 років, а отже, позивач матиме право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, враховуючи повноваження суду, визначені пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ефективним способом захисту прав позивача у даному спорі є зобов`язання відповідача призначити позивачу з 28.01.2020 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення в частині наведених позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі №300/2631/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16.08.2023