Справа № 205/5960/23
Суддя: Федотова В. М.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15.08.2023 Єдиний унікальний номер 205/5960/23
Справа № 205/5960/23
Провадження № 2а/205/70/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року представник позивача - адвокат Діденко Р.А. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаним адміністративним позовом.

Позов мотивований тим, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00004447 від 31.01.2023 року, яка була винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. за нібито вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Із вказаної постанови вбачається, що 14.12.2022 року о 15:47 год. на автодорозі Н-31, км. 122+000, Полтавської області, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб марки DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу та використовується в господарській діяльності ТОВ «Логістранс», який рухався по визначеній автодорозі з перевищенням нормативних параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема загальної маси транспортного засобу на 5,212 % (2,085 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. На думку представника позивача вказана постанова не відповідає вимогам діючого законодавства, є необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. З аналізу наявних на веб-сайті Укртрансбезпеки фото та відео, які нібито підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, можливо лише ідентифікувати автомобіль марки DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 ,, який 14.12.2022 року о 15 год.47 хв. проїхав відповідну ділянку дороги, де його було зважено в автоматичному режимі, разом із невстановленим напівпричепом, однак на жодному з наявних у мережі інтернет фото та відео доказах відсутній належним чином зафіксований напівпричіп, його марка, модель, державний номерний знак. Інформація про напівпричіп відсутня і в оскаржуваній постанові. 3 наведеного вбачається, що в оскаржуваній постанові було зафіксовано виключно данні автомобіля тягача без напівпричепу. Окрім того, із оскаржуваної постанови вбачається, що фактично вагові параметри автомобіля є значно меншими ніж зазначено у постанові, а відомостей щодо ширини, висоти, довжини постанова взагалі не містить. Також, відповідно до товарно-транспортної накладної № 14-12 від 14.12.2022 року, на підставі якої вказаний транспортний засіб здійснював перевезення вантажу 14.12.2022 року, вбачається, що маса вантажу брутто склала 39,850 т, тобто менше ніж вказано у постанові та в межах допустимих вагових параметрів (40 т).

Також позивачем заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду з адміністративним позовом на оскарження вищезазначеної постанови, оскільки про факт винесення оскаржуваної постанови позивач дізнався виключно внаслідок накладення у травні 2023 року арештів на його банківські рахунки. 30.05.2023 року позивач звернувся із заявою до ВДВС з проханням надати копію постанови на підставі якої відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3. Таким чином, зі змістом оскаржуваної постанови, позивач ознайомився тільки 30.05.2023 року.

Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить поновити строк для подання адміністративного позову, скасувати постанову серії АА № 00004447 від 31.01.2023 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, яка була винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2023 року вказаний адміністративний позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі без виклику сторін.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті направив до суду відзив на позов у якому просив залишити позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 240 КАС України, у разі якщо судом не буде залишено позов без розгляду, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та хибними з огляду на те, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням: допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу. Оскаржувана постанова містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та п. 17 Порядку № 1174, а отже зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Основним доказом вчинення вказаного адміністративного правопорушення є: автоматично внесені до автоматично сформованої постанови, показання технічних приладів, технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, та мають функції фото і кінозйомки, відеозапису. Зазначені докази долучені до відзиву, зокрема: фотографії транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт (включно з номерними знаками транспортних засобів); інформаційна картка автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформована автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем. Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у постанові. Посилання позивача на товарно-транспортну накладну вважає необґрунтованими, оскільки вона не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача. В оскаржуваній постанові зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого до відзиву надано копії сертифікату перевірки типу та сертифікату відповідності.

Від представника позивача - адвоката Діденка Р.А. надійшла відповідь на відзив у якій він позицію та обставини, викладені у позовній заяві підтримав, та, посилаючись на те, що ні за змістом оскаржуваної постанови, ні з долучених фотографій не вбачається, що саме було зафіксовано технічним приладом - габаритно-вагові параметри автомобіля чи напівпричепа, а також на те, що відповідачем у відзиві не наведено жодної належної правової підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00004447 від 31.01.2023 року, яка була винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП (а.с. 11).

Із вказаної постанови вбачається, що 14.12.2022 року о 15:47 год. на автодорозі Н-31, км. 122+000, Полтавської області, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб марки DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по визначеній автодорозі з перевищенням нормативних параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема загальної маси транспортного засобу на 5,212 % (2,085 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем та належить ОСОБА_1 (а.с. 16), який в свою чергу є директором ТОВ «Логістранс», основним видом діяльності якого є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (а.с. 17,18).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до товарно-транспортної накладної № 14-12 від 14.12.2022 року, на підставі якої вказаний транспортний засіб здійснював перевезення вантажу 14.12.2022 року, маса якого брутто склала 39,850 т (а.с. 19).

Щодо клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З письмових пояснень представника позивача слідує, що про факт винесення оскаржуваної постанови позивач дізнався виключно внаслідок накладення у травні 2023 року арештів на його банківські рахунки. 30.05.2023 року позивач звернувся із заявою до ВДВС з проханням надати копію постанови на підставі якої відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 (а.с. 13). Таким чином, зі змістом оскаржуваної постанови позивач ознайомився тільки 30.05.2023 року, а до суду звернувся 09.06.2023 року.

Європейський суд з прав людини у п. 37 рішення «Мушта проти України» (Заява N 8863/06), у справі «Мєтьолкіна та інші проти України» (заява № 4827/11 та 4 інші) зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Таким чином, з метою забезпечення ефективного доступу до суду, суд вважає на можливе поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки він пропущений з поважних причин.

При вирішенні публічно-правового спору з приводу рішення суб`єкта владних повноважень суд керується наступними нормами закону.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 № «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно із пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно пунктів 1, 4, 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Одним з основних завдань Укртрансбезпеки є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті. Укртрансбезпека, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює зокрема габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабміну України № 30 від 18.01.2001, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Стаття 1321 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено наступне порушення: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КМУ від 27.12.2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174), передбачено, що автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п. 14 Порядку № 1174).

Пунктом 15 Порядку № 1174 передбачений перелік даних, які повинні міститися у метаданих, зокрема: про засоби вимірювальної техніки; місце фіксації; найменування автомобільної дороги; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу; за наявності відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт.

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, сформовані системою.

В силу ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що фіксація правопорушення була здійснена вимірювальним приладом автоматичного зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу WIM8 WAGA-WIM35 зав. № 2.

Згідно із п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Таким чином, положення вищезазначених правових норм надають право посадовим особам Укртрансбезпеки використовувати інформацію технічного запису в якості доказу наявності або відсутності факту правопорушення, а зафіксована технічним засобом інформація може розцінюватися як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Тобто, основним доказом у приведених випадках є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.

Частинами 1, 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» регламентовано, що оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 24 лютого 2016 року № 163 встановлено, що дія цього Технічного регламенту поширюється на засоби вимірювальної техніки, зазначені у додатках 3-12, а саме автоматичні зважувальні прилади.

Слід звернути увагу, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163, на підтвердження чого відповідачем надано копії сертифікату перевірки типу та сертифікату відповідності на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35, дійсність яких позивачем не спростована.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» від 05 квітня 2022 року № 412 встановлено, що позитивні результати періодичної повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові із зазначенням зафіксованих фактичних параметрів транспортного засобу, його ідентифікаційних ознак та фото-фіксацією, зокрема, зафіксована загальна вага 46 761 кг, визначено тип транспортного засобу та зафіксовано порушення - перевищення вагових норм за параметром загальної маси ТЗ на 5,212% (а.с. 11).

Також у зазначеній постанові наведені фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3 790 мм, 2-3: 5 710 мм, 3-4: 1 290 мм, 4-5: 1 311 мм; навантаження на вісь 1 - 7 372 кг, 2 - 13 730 кг, 3 - 8 328 кг, 4 - 8 758 кг, 5 - 8 573 кг; загальна маса 46 761 кг.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги (п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень №1174).

Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь.

Відповідно до постанови серії АА № 000004447 від 31.01.2023 року встановлено, що формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами:

*% перевищення = ((Хфакт-Хнорм-похибка пристрою)/Хнорм)*100 %, де

Хфакт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Хнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно допункту22.5 ПДР.

Похибка пристрою - регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Фактично зафіксоване 14.12.2022 року перевищення навантаження на загальну масу транспортного засобу автоматичним комплексом габаритно-вагового контролю з урахуванням похибки склало 42 084,9 кг при максимально допустимих 40 000 кг.

Оскільки максимально допустима згідно п. 22.5. Правил дорожнього руху загальна маса транспортного засобу для вказаної дороги становить 40 т, то з урахуванням встановленого відсоткового перевищення навантаження по загальній масі (5,212%), перевищення загальної маси становить 2,085 т що також відповідає зазначеному в постанові серії АА № 00004447 від 31.01.2023.

Надані позивачем докази не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 1321 КУпАП, зафіксованої в автоматичному режимі, а отже, враховуючи, що сам по собі факт перевищення нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху доведений належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу, слід дійти висновку про правомірність оскаржуваної постанови.

При цьому, оскаржувана постанова містить всю необхідну інформацію, передбачену ст. 283 КУпАП, а саме інформацію: 1) про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 2) транспортні засоби, які зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки, що настають у разі несплати штрафу, а також порядок оскарження постанови; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу; 7) адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

Отже, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові.

Так само в оскаржуваній постанові, згідно вимог п. 17 Порядку № 1174, міститься інформація про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні. Нормативні габаритно-вагові параметри в постанові зазначаються шляхом посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху (Хнорм) та зазначаються у описовій частині постанови. Оскаржувана постанова містить відомості про адресу веб-сайту в мережі інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

З положень Порядку № 1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема, шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. В подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. В свою чергу система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Більш того, процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови - є неможливим.

Крім того, необґрунтованими є посилання представника позивача про невідповідність змісту постанови вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 року № 512, оскільки Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.

Стосовно вимог до змісту постанови необхідно керуватися виключно вимогами ст. 283 КУпАП.

Відтак, у випадку, якщо Інструкцією передбачений порядок дій чи додаткові вимоги до рішення суб`єкта владних повноважень, не визначені законом та які ним безпосередньо не вимагаються, поведінка суб`єкта, який діє на виконання норм Конституції та законів України, не може бути поставлена під сумнів, а його рішення, зокрема, постанова, у випадку відповідності її Конституції України та законам України, не може бути скасована лише з міркувань, коли норми підзаконного акту передбачають інший порядок її оформлення.

Крім того, суд звертає увагу, що наказом Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022 року додаток 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті № 512 викладено у новій редакції, відповідно до якої в описовій частині постанови передбачено зазначення марки, моделі, державного номерного знаку транспортного засобу та не передбачено внесення даних про дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; марку, модель, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв; категорію транспортною засобу, тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичну міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі тощо.

Таким чином, на момент вчинення позивачем порушення 14.12.2022 року та винесення відповідачем 31.01.2023 оскаржуваної постанови ні Інструкцією № 512, ні додатком 1 до неї не передбачено обов`язкового зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, яке зафіксоване в автоматичному режимі, марки, моделі та державного номерного знаку напівпричепу, категорію та тип транспортного засобу, що спростовує доводи представника позивача про порушення відповідачем вимог вказаної Інструкції.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Положеннями пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Отже, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 1321 КУпАП.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує та не надає доказів того, що не зазначення в оскаржувані постанові зображеного на фотознімку напівпричепа є істотним порушенням з боку відповідача, оскільки, на його думку, така інформація безпосередньо впливає на правильність визначення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП.

Так, як вбачається з оскаржуваної постанови, відповідачем враховано фактичні параметри як транспортного засобу, так і напівпричепа, зокрема, кількість вісей, відстань між ними та навантаження на кожну вісь, рух транспортного засобу з напівпричепом 14.12.2022 року о 15 год. 47 хв. через пункт габаритно-вагового контролю та їх номерні знаки зафіксовано на фотознімках, а також встановлено, що транспортний засіб (тягач) належить саме позивачу, який відповідно до ст. 14-3 КУпАП є відповідальною особою за рух транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів.

Саме по собі не зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення марки, моделі та державного номерного знаку напівпричепу, що також не вимагається ні ст. 283 КУпАП, ні додатком 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті № 512, не спростовує факту допущення позивачем руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,212% (2,085 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, що підтверджується належними та допустимими доказами, наданими відповідачем.

Винесена відповідачем постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 до Інструкції № 512.

На підтвердження перевезень в межах встановлених нормативних параметрів, позивачем надано копію товарно-транспортної накладної № 14-12 від 14.12.2022 року, відповідно до якої вказаний транспортний засіб 14.12.2022 року здійснював перевезення вантажу, маса якого брутто склала 39,850 т (а.с. 19).

Відповідно до абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Разом з тим, не приймає до увага наданий доказ, оскільки товарно-транспортна накладна не є документом, який підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей. Сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 року по справі № 802/518/17-а.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому оскаржувана постанова не містить відомостей щодо напівпричепу.

Однак, при наявних доказах суттєвого перевищення встановлених законодавством вагових норм, суд не може визнати такий формальний недолік оформлення постанови як підставу для її скасування.

Крім того, позивачем у позовній заяві підтверджено факт використання напівпричепу марки KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_2 під час вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, містить усі передбачені положеннями ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст.283 КУпАП, крім того постанова містить додаткову інформацію про транспортний засіб, визначену Інструкцією.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 року по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення вмотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.

Водночас, наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Зазначене узгоджується із п. 1.3. Правил дорожнього руху за яким учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які доводять факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП, а відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність оскаржуваної у цій справі постанови.

У п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України зазначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою у відповідності до норм чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а отже у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити через його необґрунтованість та недоведеність.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 14, 29 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 7, 9-11, 1321, 251-252, 255, 258, 280, 283, 293 КУпАП, ст.ст. 5, 7-10, 72, 77, 121-122, 139, 229, 241-246, 250, 286 КАС України, суддя

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - відмовити.

Постанову серії АА № 000004447 від 31.01.2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч 2 ст. 1321 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500 гривень - залишити без змін.

Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 грн. покласти на позивача

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Федотова В.М.