Справа № 260/6107/23
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

17 серпня 2023 рокум. Ужгород№ 260/6107/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянув у порядку письмового провадження заяву Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про відмову від позову Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (пл. Ш. Петефі, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в загальній сумі 41773,54 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та відстрочено позивачу сплату судового збору на строк до 10 днів з дня відкриття провадження у даній справі.

11 серпня 2023 року Закарпатським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю подано заяву про усунення недоліків разом з долученим платіжною інструкцією №650 від 10 серпня 2023 року про сплату судового збору у сумі 2684,00 грн.

16 серпня 2023 року від представника позивача до суду надана заява про відмову від позовної заяви у зв`язку з фактичною сплатою суми заборгованості та керуючись ст.ст.189 та 142 КАС України просить суд повернути позовну заяву без розгляду та повернути сплачений судовий збір.

Розглянувши вищезазначену заяву та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З огляду на те, що у прохальній частині заяви про відмову від позову представник позивача просить суд постановити ухвалу, якою повернути позовну заяву без розгляду суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Згідно з ч.2 ст.240 КАС України заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.

Як вже зазначалося судом вище, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, позивачем пропущено термін звернення до суду із заявою про залишення даного адміністративного позову без розгляду.

Водночас, у заяві позивач керується статтею 189 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України, про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Частиною 5 статті 189 КАС України встановлено, що суд не приймає відмову від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Оскільки, позивачем подана заява про відмову від позову, та вказана відмова від позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, тому суд дійшов висновку про необхідність прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі.

Щодо клопотання представника позивача про повернення сплаченої суму судового збору, то суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення №650 від 10.08.2023 року, яким позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову у розмірі 2684,00 грн.

Пунктом 8 ст. 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною 1 ст. 47 КАС України передбачено, що крім прав та обов`язків визначених у ст. 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Зміст наведених положень КАС України щодо розподілу судових витрат свідчить про те, що вони стосуються загального правила компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Водночас, процесуальний закон визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зрештою, у контексті відшкодування судового збору у статтях 139-142 КАС України законодавець визначив коло суб`єктів розподілу чи повернення судового збору, позаяк у вказаних нормах веде мову про сторін (позивача й відповідача) і третю особу.

Зокрема, у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача (стаття 140 КАС України).

Частиною першою статті 142 КАС України визначено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Також положеннями частини третьої статті 7 Закону №3674-VI встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позов.

Аналіз змісту частин першої-третьої статті 139 КАС України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.

Суд вважає, що такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаним із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 140 КАС України встановлює особливості розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову. Отже, ці особливості стосуються певної (однієї із багатьох, що згадані в статті 139 КАС України) ситуації - реалізації позивачем свого процесуального права на відмову від позову та прийняття судом відповідного рішення. Та обставина, що в цій статті не зазначено правового статусу позивача (суб`єкт владних повноважень чи особа), на думку суду, не змінює підходу, запровадженого в загальній нормі (стаття 139 КАС України) про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не підлягають розподілу за результатом розгляду справи, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, наведене вище дає підстави для висновку, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, тоді незалежно від результатів розгляду справи понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не підлягають розподілу.

Інше тлумачення цих статей призведе до парадоксальної ситуації, для прикладу - у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень до особи про стягнення заборгованості (податкового боргу, адміністративно-господарських санкцій тощо) судовий збір з відповідача стягнутий не буде, а сплата особою-відповідачем боргу до бюджету до прийняття судом рішення та, відповідно, відмови позивача - суб`єкта владних повноважень від позову з мотивів погашення відповідачем заборгованості - призведе до стягнення з відповідача (особи) судового збору.

Суд вважає, що наведений приклад ілюструє помилковість описаного позивачем - суб`єктом владних повноважень підходу до тлумачення норм про розподіл судових витрат у випадку відмови позивача - суб`єкта владних повноважень від позову.

Так у постанові від 29 серпня 2022 року у справі №826/16473/15 (провадження № К/9901/47471/21) об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від висновку, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі №380/3138/20 щодо можливості покладення на відповідача обов`язку відшкодування понесених позивачем - суб`єктом владних повноважень судових витрат як міри відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку, та дійшла висновку про те, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, незалежно від результату розгляду справи не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

У зв`язку з чим у суду відсутні підстави для повернення Закарпатському обласному відділенню Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю судовий збір, сплачений згідно платіжної інструкції №650 від 10.08.2023р.

З огляду на викладене вище та керуючись положеннями ч.5 ст. 242 КАС України, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 29 серпня 2022 року у справі №826/16473/15, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви представника позивача.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 239 КАС України суд вважає за належне роз`яснити сторонам у справі, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст.ст. 132, 140, 142, 189, 238, 243, 248, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про відмову від позову задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за заявою Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (пл. Ш. Петефі, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

СуддяЯ. М. Калинич