Справа № 726/1613/23
Суддя: Байцар Л. В.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1613/23
Провадження №2-а/726/37/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., за участю секретаря судового засідання Осипчук Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - Андроника Богдана Васильовича до УПП в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Адроник Б.В. звернувся до суду з адміністративною позовною заявою, в якій просив скасувати постанову серії ЕНА №1011768 від 03 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 03.07.2023 року працівниками УПП в Чернівецькій області винесено постанову серії ЕНА №1011768, згідно якої, громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні міністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністраливні правопорушення та накладено штраф у розмірі 510 (п?ятсот десять) грн.

Оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, оскільки: постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фіксацію порушення; об?єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують те, що він вчинив адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, обставини, зазначені в оскаржуваній постанові є безпідставними та необгрунтованими; поліцейським не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме ним порушення правил дорожнього руху.

Крім того вказує, що поліцейські без жодної на те законної причини зупинили транспортний засіб, так як не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ПДР, які відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу, до того ж, відео з нагрудної камери не містить моменту розмови по телефону позивачем, ба більше, на відео видно, що в момент зупинки водія останній не проводить жодних розмов по телефону.Таким чином, портативним відеореєстратором не зафіксовано адміністративне авопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Працівники поліції не можуть свавільно переслідувати та перевіряти кожну особу, оскільки в такому випадку наявні порушення гарантованих Конституцією права людини.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.07.2023 відкрито провадження у справі, і справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні просили суд задовольнити позов у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання на розгляд справи не з`явився, подавши суду письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Додатково зазначив про законність дій працівника поліції при розгляді справи та винесенні постанови відносно ОСОБА_1 , який порушив правил дорожнього руху. Пояснює, що під час несення служби, в м. Чернівці по вул. Головна, 68, 03.07.2023 року екіпажем патрульної поліції, під час вільного патрулювання було виявлено транспортний засіб, який порушив Правила дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу RENAULT DUSTER з номерним знаком НОМЕР_1 , користувався засобами зв?язку, а саме телефоном, під час руху тримаючи його в руці. Після чого інспектором було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі п. 1 ч.1 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію".Поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред?явити документи, зазначені в п. 2.1 ПІДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.9. «д» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Вважає, що постанова про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обгрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що згідно постанови від 03.07.2023 року серії ЕНА №1011768, складеної поліцейським батальйону №1 роти № 2 УПП у Чернівецькій області, сержантом поліції Криштановичем М.Р., було розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та встановлено, що 03.07.2023, о 12 год. 28 хв., по вул. Головній, 68 в м. Чернівці, ОСОБА_1 , під час руху т/з користувався засобом зв`язку (телефоном), не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим порушив вимоги п. 2.9. д. ПДРУкраїни та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, сержантом поліції прийнято рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 510 грн.

Щодо посилання позивача про неназначення технічного пристрою, яким здійснювалась фіксація правопорушення ОСОБА_1 , суд зазначає наступне: відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотозйомки в якості речового доказу наявності або відсутності факту

правопорушення.Тобто, положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотозйомки в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі No536/583/17 вказав, що відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

До аналогічного висновку дійшов також Сьомий апеляційний адміністративний суд у своїй Постанові від 19.04.2023 року в справі 726/256/23.

Так, судом оглянуто відеофайли з бодікамери інспектора патрульної поліції, з яких встановлено, що у відео файлі export-gd9k8 01 год. 13 хв. зафіксовано моент зупинки транспортного засобу позивача, після того, як поліцейський підійшов до водія та запитав, чому той розмовляє по телефону, останній повідомив, що йому телефонувала дружина. Також, в ході подальшої розмови, позивач жодним чином не заперечив того факту, що ним було порушено правила дорожнього руху, а навпаки неодноразово стверджувалось, що він дійсно керував транспортним засобом при цьому розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його в руці.

Тобто все вищеописане дає можливість стверджувати, що позивачем дійсно було порушено правила дорожнього руху.

Судом також вбачається дотримання інспектором поліції встановленої законом процедури. Позивач не зазначав про те, що по телефону не розмовляв, будь-яких зауважень до працівників поліції щодо причини зупинки та щодо порядку розгляду справи зі сторони позивача не надходило. Будь-яких клопотань, заяв позивачем не було заявлено і під час розгляду справи.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього рухуйого учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємовічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 2 статті 122 КУпАП визнається: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У відповідності до п. 2.3.б ПДР, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Отже, обов`язковою умовою наявності в діях особи об`єктивної сторони даного правопорушення є користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Із змісту ст.247КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Таким чином, судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом вчиненого правопорушення та самими поясненнями позивача, які він надавав під час зупинки транспортного засобу. Також, сержант поліції, при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суду було надано належні та допустимі докази вчиненого адміністративного правопорушення, на підставі яких було прийнято обґрунтоване рішення про наявність вини в діях позивача.

А тому, винесена постанова є правомірною, складена з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідність відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У випадку відмови у задоволенні позову витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.6,9,14,72,76,90,139,241-246,255,268,271,286,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову представника позивача ОСОБА_1 - Андроника Богдана Васильовича до УПП в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Садгррський районний суд м. Чернівці.

Головуючий суддя Л. В. Байцар