Справа № 200/639/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року Справа№200/639/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

15.02.2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, у якій позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління № 63018/86460/50212/2 від 26.07.2022 року про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , з 01.12.2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відновити нарахування страхових виплат та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , суму заборгованості з щомісячних страхових виплат за період, починаючи з 01.07.2022 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року матеріали справи № 200/639/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії було направлено для розгляду за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2023 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року у даній справі скасовано, справу № 200/639/23 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/639/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував на обліку та отримував страхові виплати у Ізюмському міському управлінні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області), але страхові виплати були припинені з 01.07.2022 року.

Для уточнення інформації стосовно підстав припинення страхових виплат представник позивача звернувся з відповідним адвокатським запитом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, у відповідь на який останнім листом від 10.02.2023 року № 10-11-396 було повідомлено, що нарахування страхових виплат позивачу були припинені з 01.07.2022 року у зв`язку з тим, що за результатами проведеної верифікації та моніторингу державних виплат отримано інформацію про перетин позивачем державного кордону України, даних про повернення позивача до України немає.

Позивач із цими підставами припинення страхових виплат не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначив, що 16.01.2023 року головою комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області справи про страхові виплати та електронні бази даних були передані за актами приймання-передачі Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області, але документів по потерпілому ОСОБА_1 не передано.

Враховуючи відсутність первинних документів відносно позивача, заперечень по суті заявлених позовних вимог відповідачем у відзиві не позов не наведено, витребуваних судом документів до суду не надано.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 , який виданий 03.03.2020 року та є дійсним до 03.03.2030 року, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , місцезнаходження: 61022, Харківська область, м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, будучи територіальним органом Пенсійного фонду України, є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області згідно з положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 03.09.1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) в редакції від 01.01.2023 року, отже, є належним відповідачем у даній справі.

Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА № 098592, виданою 22.06.2021 року, позивачу з 18.06.2021 року встановлено 55% втрати професійної працездатності безстроково.

Як видно з відповідної довідки від 23.06.2021 року № 6305-, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

Позивач перебував на обліку в Ізюмському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, у якому отримував страхові виплати до 30.06.2022 року включно.

Як вказує позивач у позовній заяві, нарахування страхових виплат позивачу припинені з 01.07.2022 року у зв`язку з тим, що за результатами проведеної верифікації та моніторингу державних виплат було отримано інформацію про перетин позивачем державного кордону України, даних про повернення позивача до України немає.

При цьому позивач посилається на лист від 10.02.2023 року № 10-11-396, який наданий Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області у відповідь на звернення (адвокатський запит) представника позивача.

Відповідного письмового звернення, на яке позивач посилається у своїй позовній заяві, до матеріалів справи не надано.

Листом від 10.02.2023 року № 10-11-396 на адвокатський запит представника позивача від 05.02.2023 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області повідомило про те, що позивач перебував на обліку та отримував страхові виплати з 30.11.2011 року в Ізюмському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області; за результатами проведеної верифікації та моніторингу державних виплат отримано інформацію про перетин позивачем державного кордону України, даних про повернення до України немає; щомісячні страхові виплати позивачу припинені (затримані) з 01.07.2022 року; страхові виплати, що нараховані позивачу до 01.07.2022 року, сплачені в повному обсязі, заборгованості немає.

До вказаного листа Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області було додано копію постанови № 63018/86460/50212/2 від 26.07.2022 року про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати позивачу.

Відповідно до цієї постанови позивачу були затримані щомісячні страхові виплати з 01.07.2022 року на підставі пункту 1.12. постанови правління Фонду соціального страхування України "Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат" від 19.07.2018 року № 11 (далі - Порядок № 11).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями статті 64 Конституції України установлено, що конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного чи надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Зокрема, правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також гарантії працюючих громадян стосовно їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю і пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені нормами Закону № 1105-ХІV.

Під час прийняття цього рішення суд застосовує норми матеріального права станом на момент виникнення спірних правовідносин (26.07.2022 року - дата прийняття постанови про припинення (затримання) щомісячних страхових виплат).

За пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг і виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, з території проведення антитерористичної операції або із зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець, особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтями 2 та 3 Закону № 1706-VII установлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.

Згідно з частинами 1-3 статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII визначено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема, відновленням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до чинного законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За змістом положень Закону № 1706-VII статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у статті 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав і свобод особи. Вказаний Закон встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05.11.2014 року № 637 передбачається, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Пенсійного фонду України внутрішньо переміщеним особам, крім осіб, зазначених в абзаці 18 пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року № 269 та від 20.03.2022 року № 332), здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з вказаним Порядком.

Як видно з довідки від 23.06.2021 року № 6305-, позивач зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у смт. Борова Харківської області.

Відповідач не заперечує те, що позивач перебував на обліку в Ізюмському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, а також те, що до 30.06.2022 року включно позивач отримував щомісячні страхові виплати, нарахування та виплату яких було затримано з 01.07.2022 року через залишення позивачем території України та відсутність інформації про його повернення на територію України на час проведення верифікації.

Відповідно до частин 1 та 7 статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Частиною 1 статті 47 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Відповідно до положень частини 5 статті 47 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно із цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Частина 7 статті 47 Закону № 1105-ХІV передбачає, що у випадку, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Умови та підстави припинення страхових виплат установлені частиною 1 статті 46 Закону № 1105-XIV, за якою страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, у разі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) у разі, якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) у разі, якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням або переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню та функціональному відновленню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України від 14.01.1997 року № 16/98-ВР "Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 16/98-ВР) виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено у наступних випадках:

а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості;

б) у разі, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність;

в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи;

г) внаслідок невиконання своїх обов`язків стосовно загальнообов`язкового державного соціального страхування застрахованою особою;

д) в інших випадках, передбачених законами.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону№ 1105-ХІV Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Положеннями статті 92 Конституції України передбачено, зокрема, що права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту визначаються виключно законами України.

Водночас, конституційне поняття "Закон України", на відміну від такого поняття як "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень.

У постанові від 26.07.2022 року № 63018/86460/50212/2, яка оскаржується, окремо та чітко визначено: "Підстава затримання: п. 1.12 Порядку призначення, перерах. та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соц. страхування України від 19.07.18 № 11". При цьому в даній постанові міститься посилання на положення частини 3 статті 44 та статті 46 Закону№ 1105-ХІV.

Суд зауважує на тому, що у цій постанові взагалі не вказано конкретний пункт частини 1 статті 46 Закону№ 1105-ХІV, на підставі якої були затримані страхові виплати позивачу.

Поряд із цим, суд звертає увагу на те, що стаття 46 Закону№ 1105-ХІV містить підстави для припинення, а не затримання, страхових виплат.

Частиною 3 статті 44 Закону№ 1105-ХІV, на яку мається посилання у зазначеній вище постанові від 26.07.2022 року № 63018/86460/50212/2, передбачено право Фонду затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Разом з тим, матеріали цієї справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що документи про нещасний випадок, подані позивачем для призначення страхових виплат, оформлені з порушенням установлених вимог, внаслідок чого у даному разі відсутні підстави для застосування частини 3 статті 44 Закону№ 1105-ХІV.

Крім того, як вже було вказано, підставою для затримання страхових виплат позивачу за вищевказаною постановою від 26.07.2022 року № 63018/86460/50212/2 стали зовсім інші обставини, а саме - обставини, передбачені пунктом 1.12. Порядку № 11.

Суд зазначає, що норми Закону № 1105-XIV чи будь-якого іншого закону про соціальне страхування не містять тих підстав для затримання особі страхових виплат, які передбачені положеннями пункту 1.12. Порядку № 11.

Прийняті Кабінетом Міністрів України постанови від 01.10.2014 року № 531 "Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", від 05.11.2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", від 07.11.2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства" так само, як і постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року № 20 "Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції", від 19.07.2018 року № 11 "Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат", є підзаконними нормативно-правовими актами та не можуть звужувати або скасовувати права громадян, встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, внаслідок чого у сфері спірних правовідносин, які врегульовані нормами Закону № 1105-XIV та Закону № 16/98-ВР, застосовуватись не можуть.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зокрема, у рішеннях у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та № 71378/10) та у справі "Хонякіна проти Грузії" (заява № 17767/08) ЄСПЛ зазначив про те, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що затримання позивачу виплати раніше призначеної щомісячної страхової виплати здійснено за відсутності підстав, передбачених Законом № 1105-ХIV, або будь-яким іншим законом про соціальне страхування, отже, є протиправним.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.

У позовній заяві позивач просить суд, серед іншого, визнати протиправною і скасувати постанову Управління № 63018/86460/50212/2 від 26.07.2022 року, не вказуючи, при цьому, повне найменування органу, яким було прийнято оскаржувану постанову.

Отже, у даному разі необхідним, ефективним і достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною і скасування постанови № 63018/86460/50212/2 від 26.07.2022 року, яка була прийнята Ізюмським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Отже, суд зауважує, що умовами призначення і продовження виплати страхових виплат внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщеної особи на обліку місця перебування, що підтверджується відповідною довідкою, а також наявність рахунку в АТ "Державний ощадний банк України".

Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25.09.2018 року у справі № 826/11272/16, предмет розгляду якої стосувався визнання дискримінаційними та такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили з моменту прийняття, окремих положень пункту 1 зазначеної вище постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 року у частині здійснення відповідних виплат через рахунки та через мережу установ і пристроїв ПАТ "Державний ощадний банк України".

За правовим висновком Верховного Суду у справі № 826/11272/16, вищевказана норма постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 спрямована на збереження коштів соціально незахищених осіб, які перебувають на обліку як особи, що переміщуються з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, забезпечення виплати пенсій та соціальних допомог, недопущення застосування шахрайських схем та протиправних дій під час здійснення таких виплат, запобігання фінансуванню тероризму.

У зв`язку з цим Верховний Суд зазначив, що аналіз наведених норм права свідчить про те, що оскільки внутрішньо переміщені особи, зокрема, потребують спеціального захисту з боку держави, надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, які передбачені законом, встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян, тому оспорюванні позивачем зміни до Постанови № 637 не можуть вважатися дискримінаційними в розумінні положень закону.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту і відновлення порушених прав позивача, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправною та скасування постанови Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області "Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати" № 63018/86460/50212/2 від 26.07.2022 року, якою позивачу затримані щомісячні страхові виплати з 01.07.2022 року;

- зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату страхових виплат позивачу з 01.07.2022 року та виплатити позивачу заборгованість із щомісячних страхових виплат, яка виникла з 01.07.2022 року, на рахунок, відкритий у АТ "Державний ощадний банк України".

Щодо строків звернення до суду з цим позовом суд зазначає про таке.

У позовній заяві позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку для подання даного позову та поновити такий строк.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини 7 статті 41 Закону № 1105-ХIV (в редакції від 02.04.2022 року) було визначено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Таким чином, право позивача щодо виплати раніше призначеної соціальної виплати є абсолютним та не може бути обмежене будь-яким строком.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо ненарахування і невиплати страхових виплат позивачу з 01.07.2022 року саме з вини відповідача, строк звернення до суду з цим адміністративним позовом позивачем не пропущений.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн. (квитанція № 05TH-EH5M-7065-C821 від 09.06.2023 року).

Судовий збір сплачено позивачем із застосуванням коефіцієнта для зниження розміру ставки судового збору за подання цього позову згідно з частиною 3 статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Суд, застосувавши частину 2 статті 9 і статтю 245 КАС України, задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови, а також про зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача до Державного бюджету України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 858,88 грн.

Керуючись положеннями Конституції України, Основами законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також Законами України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області "Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати" № 63018/86460/50212/2 від 26.07.2022 року, якою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) затримані щомісячні страхові виплати з 01.07.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код згідно з , місцезнаходження: 61022, Харківська область, м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) поновити нарахування та виплату страхових виплат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ), з 01.07.2022 року та виплатити ОСОБА_1 суму заборгованості з щомісячних страхових виплат, яка виникла за період з 01.07.2022 року, на рахунок, відкритий у АТ "Державний ощадний банк України".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код згідно з , місцезнаходження: 61022, Харківська область, м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Повне судове рішення складене 16 серпня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч