Справа № 725/5738/23
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/5738/23
Номер провадження 2-а/725/53/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про зміну заходу стягнення згідно постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року адвокат Бишка Ф.Ф. в інтересах позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив змінити захід стягнення в межах передбачених нормативним актом про відповідальність у справі про ПМП №0060/40800/22 від 30.03.2022 року відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України.

В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що постановою відповідача від 30.03.2022 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 307721,21 грн.

Вважає, що накладений митним органом на позивача захід стягнення підлягає зміні з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року № 4-р(ІІ)/2022 яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 Митного кодексу України.

Вважає, що обраний ним спосіб захисту порушених прав позивача відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, а тому звернувся до суду з вище вказаним позовом, оскільки листом від 05.01.2023 року відповідач повідомив, що перегляд постанови у справі про ПМП за виключними обставинами митним органом не передбачено та рекомендовано звернутись до суду в порядку КАС України.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.08.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу з дня отримання ним даної ухвали 10-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали, з урахуванням положень ч. 1 ст. 123 КАС України, а також роз`яснено зміст ч. 2 ст. 123 КАС України відповідно до якої якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, залишаючи позовну заяву без руху, суд виходив з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 168 КАС України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Статтею 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ч. 3 вказаної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Окрім того, згідно ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

З системного аналізу вище вказаним вимог законодавства вбачається, що для звернення до суду із адміністративним позовом встановленні відповідні процесуальні строки.

Так, рішення відповідача у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил в рамках якого позивачем оскаржується накладений захід адміністративного стягнення, згідно тексту позовної заяви було прийняте 30.03.2022 року, тобто більш ніж рік тому, при цьому позовна заява не містить відомостей про дату отримання позивачем або його представником оскаржуваної постанови.

Таким чином, десятиденний строк звернення до суду із позовом з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності минув та позивач не звертався до суду із мотивованим клопотанням про поновлення такого строку.

Крім того, з урахуванням підстав звернення до суду з даним позовом варто також зазначити наступне.

15 червня 2022 року Другий сенат Конституційного Суду України прийняв рішення у справі № 3-321/2019 (7780/19, 91/21), яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) абзац другий статті 485 Митного кодексу України. Абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

За приписами статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З урахуванням наведеного вбачається, що дія положень абзацу другого статті 485 Митного кодексу України, втратила чинність з 16 грудня 2022 року.

Натомість, з даним позовом до суду позивач звернувся лише 27.07.2023 року та поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом не обґрунтував.

З урахуванням наведеного, слід також звернути увагу на те, що відповідь відповідача про неможливість перегляду митним відповідної постанови про притягнення до відповідальності за порушення митних правил датована 05.01.2023 року, а з даним позовом позивачем звернувся до суду лише 27.07.2023 року.

На виконання вказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представник позивача подав позовну заяву в новій редакції та заяву про поновлення пропущеного строку, в обґрунтування якої посилався на те, що 23.02.2023 року ОСОБА_1 звертався до Першотравневого районного суду м.Чернівці із позовом до Чернівецької митниці в якому просив скасувати оскаржувану постанову у справі про ПМП №0060/40800/22 від 30.03.2022 року відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України, а справу направити на новий розгляд митниці за виключними обставинами. Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.04.2023 року вказаний позов було задоволено, а постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 року вказане рішення суду першої інстанції скасоване та в задоволенні позову відмовлено.

Зазначав, що відповідні рішення суду першої та апеляційної інстанції своєчасно представник позивача отримати не міг з підстав відсутності фінансування судів на послуги поштового зв`язку, а тому лише після отримання копій відповідних процесуальних документів, звернувся до суду з даним позовом, враховуючи мотиви якими керувався суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні попереднього позову, а саме щодо належного способу захисту порушених прав.

Також, зазначав, що з моменту вступу в законну силу рішення Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року № 4-р(ІІ)/2022 була відсутня судова практика щодо його застосування.

Отже, вважає, що позивач пропустив строк для звернення до суду з даним позовом з поважних причин, що було зумовлено строком розгляду справи №725/759/23 Першотравневим районним судом м. Чернівці та Сьомим апеляційним адміністративним судом, та висновком суду апеляційної інстанції про неналежний спосіб захисту.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку звернення до суду із вище вказаним позовом, суд виходить з наступного.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Така правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19.

Посилання представника позивача в обґрунтування пропуску строку звернення до суду з даним позовом на тривалість розгляду судами першої та апеляційної інстанції попереднього позову, поданого з аналогічних підстав, проте з іншими позовними вимогами, не може прийматись судом до уваги як поважна причина пропуску відповідного процесуального строку з огляду на те, що такий строк не ототожнюється із позовною давністю та не переривається шляхом звернення до суду із позовом. Крім того, наведена обставина навпаки підтверджує той факт, що позивач скористався своїм правом на оскарження відповідного рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Також, не можуть вважатись поважними причини пропуску строку звернення до суду посилання представника позивача на те, що йому не було вручено своєчасно належним чином звірені копії процесуальних документів поштовим зв`язком з огляду на наступне.

Так, позивачем та його представником не долучено до матеріалів позовної заяви копії відповідних судових рішень Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.04.2023 року та Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 року на які він посилається у тексті заяви, а також не надано суду доказів щодо дати отримання ними таких рішень засобами поштового зв`язку.

Окремо слід звернути увагу, що в обґрунтування попереднього звернення до суду з позовом про скасування постанови про ПМП №0060/40800/22 від 30.03.2022 року відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України та направлення справи на новий розгляд митному органу, представник позивача посилається на дані ЄДРСР, вказуючи конкретні посилання.

За даними ЄДРСР за адресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/111414295 постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 року зареєстрована в Реєстрі 09.06.2023 року та оприлюднена 13.06.2023 року.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також Суд зазначає, що Держава Україна, витративши значні ресурси, створила інформаційне поле, де зацікавлена особа може знайти інформацію про судову справу. Функціонує ЄДРСР. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема "Електронний кабінет" ЄСІТС. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Також, не заслуговують на увагу доводи представника позивача про відсутність судової практики застосування рішення Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року № 4-р(ІІ)/2022 як підстави поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, та/або були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі № 536/2248/17.

Разом з тим, як було встановлено судом, позивачем та його представником, у заяві про поновлення строку не наведено належних та достатніх підстав, за наявності яких причини пропуску встановленого законом строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, можна визнати поважними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні відповідної заяви слід відмовити.

У відповідності до вимог ч.1, ч. 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1 та 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, позовна заява підлягає поверненню позивачу з огляду на вимоги ч. 2 ст. 123 КАС України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 5, 118, 122, 123, 168, 169, 241, 242, 243, 248, 251, 286, 293, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання представника позивача адвоката Бишка Ф.Ф. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про зміну заходу стягнення згідно постанови у справі про порушення митних правил - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення до Сьомого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному главою першою розділу третього КАС України або через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку п. 15.5 розділу сьомого КАС України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна