Справа № 442/5475/23
Суддя: Курус Р. І.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/5475/23
Провадження №2-а/442/63/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої судді - Курус Р.І.,

з участю секретаря судових засідань Федишин Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що постановою серії ЕАС №7422171 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до фабули правопорушення викладеного в постанові серії ЕАС №7422171 29.07.2023 року о 19.01 год. в с.Рихтичі на вул.Українська,45 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Escort, номерний знак НОМЕР_1 , в якому пошкоджено переднє лобове скло, чим порушив п.31.4.5 б. ПДР України керував транспортним засобом у яких шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Зазначає, ще під час складання вказаної постанови власноручно вказав у ній, що не згідний з такою. Вказує на те, що автомобіль, яким він керував, було зупинено працівниками поліції незаконно. В оскаржуваній постанові не вірно вказано про те, що пунктом 31.4.5.б ПДР України передбачена відповідальність за керування автомобілем з пошкодженим лобовим склом, оскільки цей пункт ПДР стосується лише технічного стану коліс та шин. Він намагався пояснити поліцейським, що тріщина на лобовому склі є незначною та утворилась за годину до зупинки автомобіля, так як під час руху в лобове скло попав камінь. Така тріщина не перешкоджала видимості. А поліцейськими не вказано розміри тріщини, місце тріщини скла. Щодо шин на керованому ним автомобілі, то поліцейським такі не оглядались. Інспектором поліції не надано жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України. Оскільки ним заперечувалось вчинення адміністративного правопорушення, а тому відповідно до ч.5 ст.258 КпАП України поліцейський повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, який мав бути скерований для розгляду в суд. Просить суд визнати протиправними дії інспектора Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Масюка П.Ю. та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7422171 від 29.07.2023.

Ухвалою від 08.08.2023 було відкрито провадження у адміністративній справі, призначено до розгляду на 17.08.2023 року.

Копію ухвали та позовну заяву з додатками надіслано відповідачу, на електронну адресу відповідача, і такі доставлені 08.08.2023 о 13.26 год.

Станом на 17.08.2023 від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, хоча право подати такий було роз`яснено останньому в ухвалі про відкриття провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Сисан С.В. подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відзиву на позовну заяву не подав.

Будь яких клопотань про наявність поважних причин неподання відзиву чи неможливість подання такого у визначений судом строк не надано, а відтак неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів у відсутності представника відповідача.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 29 липня 2023 року лейтенантом поліції Масюком П.Ю. Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, винесено постанову серії ЕАС №7422171 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Як вбачається із вказаної постанови, 29.07.2023 року о 19.01 год. в с.Рихтичі на вул.Українська,45 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Escort, номерний знак НОМЕР_1 , в якому пошкоджено переднє лобове скло, чим порушив п.31.4.5 б. ПДР України керував транспортним засобом у яких шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, у зв"язку з чим на нього було накладено штраф в розмірі 340 грн.

Диспозицією частини ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, крім іншого, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п. 31.4.5(б) ПДР України, не дозволяється експлуатація транспортних засобів шини яких мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

З оскаржуваної постанови не вдається за можливе встановити яке саме порушення було вчинено ОСОБА_1 , та за що саме притягнуто останнього до відповідальності, оскільки в постанові вказано, що такий керував автомобілем, у якого пошкоджено переднє лобове скло, в той ж час зазначено, що ним допущено порушення п. 31.4.5.б ПДР України, який стосується технічного стану коліс та шин. До постанови серії ЕАС №7422171 від 29.07.2023 не долучено жодного іншого доказу, який б роз`яснив зміст оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Представники Головного управління Національної поліції у Львівській області відзиву на позов не подали, тим самим будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного порушення, не привели та не надали, приведені в позові твердження не спростували.

З точки зору ч.2 ст.77 КАС України процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.

Оскаржувана позивачем постанова не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Суд вважає, що сама лише постанова, складена інспектором, не може бути об`єктивним доказом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Це відповідає позиції Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі № 177/525/17 / провадження № К/9901/34580/18/.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім того, відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені в судовому засіданні обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині скасування постанови.

Натомість, позовні вимоги в частині визнання дій протиправними суд вважає за доцільне зазначити таке.

Так, згідно ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (Пункти 4, 5 розділу I Інструкції № 1395).

Наведені вище норми КУпАП та Інструкції № 1395 в їх взаємодії із нормами Закону України «Про дорожній рух» та Закону України «Про Національну поліцію» дають підстави для висновку про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, вимога позивача про визнання дій відповідача протиправними є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 половина понесених ним судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 268,40 грн. (536,80/2=268,40).

Керуючись ст. 6, 10, 19, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №7422171 від 29.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 268,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення рішення у повному обсязі чи його прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Курус Р.І.