Справа № 340/4763/23
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4763/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Управління соціальної захисту населення Олександрійської міської ради (вул. Шевченка, б. 109, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000, )

третя особа: Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради (вул. Софії Перовської, б. 16А, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036, )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради, щодо не призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі;

2) зобов`язати Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі від 09.06.2023 року з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до довідки Департаменту соціальної політики Олександрійської міської ради № 3505- від 18.04.2022 перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа. З квітня 2022 року неодноразово зверталась до відповідача з питанням призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі (далі по тексту - ВПО), натомість отримувала усні відмови. 13.06.2023 року відповідач виніс рішення №-2023-1 про відмову у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, з метою захисту своїх прав звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 04.07.2023 року було залишено без руху позовну заяву. У встановлений судом строк, представником позивача надано до суду копію платіжного доручення про сплату судового збору та заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.07.2023 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 41).

Відповідач у встановлений судом строк подав до суду відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечує право позивачки на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. Відмову в призначенні допомоги на проживання обґрунтовує тим, що позивачку з квітня 2022 року за її заявою, було взято на облік як ВПО, виплачено допомогу за березень та квітень 2022 року. А з травня 2022 року відмовлено у наданні допомоги, у зв`язку з тим, що позивач вперше була облікована як ВПО в квітні 2018 року управлінням соціального захисту населення Саксаганського району м. Кривого Рогу та знята з обліку 16 квітня 2022 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, внаслідок збройного конфлікту на території Донецької області, у зв`язку з чим покинула попереднє місце проживання та реєстрації ( АДРЕСА_2 ), 13.02.2015 року прибула до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, отримала статус ВПО в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, де і була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа (а.с.106-108).

У період з травня 2015 року по серпень 2018 року отримувала за місцем проживання у м. Кривий Ріг допомогу ВПО на проживання (а.с. 62-63).

Позивач стверджує, що у червні 2018 року вона повернулась до свого місця реєстрації у с. Нетайлове Покровського району Донецької області, де і проживала у власному домоволодінні по АДРЕСА_2 до квітня 2022 року. Як доказ на підтвердження проживання за місцем реєстрації на території Донецької області надає:

- копію довідки з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.04.2023 року, за змістом якої, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 21.01.2003 року, та у період з 01.12.2018 року по 30.06.2022 року отримувала пенсію через поштове відділення за місцем реєстрації;

- копію довідки Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області від 01.03.2023 року №3 про те, що ОСОБА_1 з червня 2018 року до квітня 2022 року проживала за місцем реєстрації на території громади;

- копію виписки з медичної карти хворого, відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 05.08.2021 року по 30.08.2021 року знаходилась на стаціонарному лікування в КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, б. 3, м. Добропілля.

У квітні 2022 року позивачка, через повномасштабне вторгнення російської федерації, змушена була знову виїхати із села Нетайлове Покровського району Донецької області до м. Олександрія, Кіровоградської області.

Звернувшись до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради в квітні 2022 року, стала на облік як ВПО та отримала довідку на підтвердження свого статусу №3505- від 18.04.2022 року, однак у призначенні допомоги на проживання отримала відмову, у зв`язку з обліком як ВПО в УСЗН Саксаганської у м. Кривий Ріг ради.

09.06.2023 року позивачка повторно звернулась до УСЗН Олександрійської міської ради із заявою про призначення допомоги на проживання, надала докази проживання у період з червня 2018 року по квітень 2022 року на території Донецької області, однак відповідач 13.06.2023 року виніс рішення №123-1 про відмову в призначенні допомоги. Підставою відмови вказано, що адреса, звідки перемістилася особа - місто Кривий Ріг, не відноситься до територій, територіальних громад, у яких проводяться воєнні дії, або які перебувають під окупацією, оточенням.

Відповідач у відзиві посилається на вимоги, передбачені пунктом 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2022 року №332 (далі Порядок №332), у відповідності до якого допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до відповідного переліку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зазначив, що позивач, як внутрішньо переміщена особа, яка перебувала на обліку до 24.02.2022 у регіоні, що включений до переліку, затвердженому розпорядженням №204, та не отримувала допомогу відповідно Постанови Кабінету Міністрів України №505, може отримати допомогу відповідно до Порядку №332 лише у разі нового переміщення, яке здійснене відповідно до Порядку №509.

Оскільки позивач у встановлений порядком спосіб не повідомляла УСЗН Саксаганської у м. Кривий Ріг ради про своє переміщення, вказаного переміщення не зафіксовано, то підстави для призначення та виплати допомоги на проживання, на думку відповідача, відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначався Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Позивач відповідно до вимог Постанови КМУ від 01.10.2014 №505 зареєстрований відповідним органом праці і соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа.

Пунктом 2 Порядку №505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно із пунктом 5 Порядку №505 для призначення грошової допомоги уповноважений представник сім`ї за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, подає складену в довільній формі письмову заяву про надання грошової допомоги та документи, визначені цим пунктом. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Пунктом 7 Порядку № 505 передбачено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Позивач у позові зазначає, що 13.02.2015 року прибула до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, отримала статус ВПО та отримувала допомогу на проживання.

У червні 2018 року позивач повернулась до села Нетайлове Покровського району Донецької області, де і проживала у власному домоволодінні по АДРЕСА_2 до квітня 2022 року, що підтверджується копіями документів, отриманих під час та після проживання на території Донецької області (а.с. 25-27)

Отже, станом на 24.02.2022 позивач не отримувала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми Є-підтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що позивач до 24.02.2022 обліковувалась за фактичним місцем реєстрації, що підтверджується довідкою № 01.03.2023 року №3.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204-р Перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми Є-Підтримка: Волинська область; Дніпропетровська область; Донецька область; Житомирська область; Запорізька область; Київська область; м. Київ; Луганська область; Миколаївська область; Одеська область; Сумська область; Харківська область; Херсонська область; Чернігівська область.

Матеріали справи свідчать, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з села Нетайлове Покровського району Донецької області, та знаходиться на обліку в УСЗН Олександрійської міської ради, як внутрішньо переміщена особа з 18.04.2022, підставою відмови у призначенні та нарахуванні позивачу допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі вказано те, що в період з 14.02.2015 по 16.04.2022 позивач проживала на території м. Кривий Ріг як ВПО, а отже прибула до міста Олександрія з території, яка відсутня в переліку територій, особи, переміщені з яких, мають право на отримання допомоги на проживання.

Проте суд зазначає, що положеннями Порядку №332 не передбачено такої підстави для відмови у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, як відсутність нового (повторного) переміщення.

Крім того докази, надані позивачкою про тривале проживання за місцем реєстрації, прямо свідчать про її переміщення з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Інформація про території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією, є складовою частиною переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції.

Системний аналіз зазначених положень Порядку свідчить, що право на призначення допомоги на проживання ВПО мають особи, які обліковувались як ВПО до 24.02.2022 року, лише з числа тих, які: або отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; або повторно перемістилися з: тимчасово окупованої російською федерацією території України; територій, на яких ведуться бойові дії; або тимчасово окупованих російською федерацією, після 24 лютого 2022 року.

При цьому текст відповідної норми Порядку не встановлює залежність, чи особа обліковувалась ВПО станом на 24.02.2022 року, чи на цю дату довідка ВПО була вже анульована.

З урахуванням положень про те, що з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, принципове значення має сам факт переміщення особи після 24.02.2022 року з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Абзац 2 п. 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, встановлює, що для підтвердження факту внутрішнього переміщення та проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, допускається подання доказів, при цьому наведений перелік таких доказів не є вичерпним.

З огляду на викладене, з урахуванням перебування ОСОБА_1 станом на 24.02.2022 на обліку, як внутрішньо переміщеної особи у м. Кривий Ріг, з фактичним перебуванням у с. Нетайлове Покровського району Донецької області, що включений до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку №332, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та нарахування з 01.03.2022 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі у відповідності до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженому Постановою КМУ від 20 березня 2022 року №332.

Також суд зазначає, що відповідачем не враховано, що частини 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначає, що у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Таким чином, закон пов`язує тривалу відсутність ВПО (більше 60 днів) за місцем проживання з її поверненням до покинутого місця постійного проживання (якщо про інше не подано окрему заяву).

Інших негативних наслідків, зокрема, втрату права на отримання допомоги на проживання ВПО чи невизнання повторного переміщення чинне законодавство не містить.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04), де констатовано, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням наведеного, суд визнає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту Олександрійської міської ради соціальної політики Кропивницької міської ради щодо відмови позивачу у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, з зобов`язанням повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 43).

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту Олександрійської міської ради, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту Олександрійської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Зобов`язати Управління соціального захисту Олександрійської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 09.06.2023 року щодо призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту Олександрійської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО