Справа № 580/4738/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року справа № 580/4738/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

13.06.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від імені ОСОБА_2 (поштова адреса: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 , (Військова частина НОМЕР_1 ); РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати йому грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 20.03.2019;

стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 включно в сумі 15467,00грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач при виплаті індексації грошового забезпечення не виплатив позивачу грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення. Нарахована сума індексації за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 при застосуванні базового місяця січень 2008 року становить 85927,84грн. Відрахуванню підлягає: військовий збір у розмірі 1,5% = 1288,91грн, податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18% = 15467,00грн. Сума виплачена відповідачем склала 85927,84грн 1288,91грн 15467,00грн = 28190,61грн. Тому вважає, що сума компенсації сум податків з доходів фізичних осіб складає 15467,00грн.

Ухвалою суду від 19 червня 2023 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, вирішив здійснити її розгляд правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Вказану ухвалу представник позивача та відповідач отримали 19.06.2023, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в їх електронні кабінети.

17.08.2023 ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача (вх. від 20.06.2023 №24474/23) Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про повернення позовної заяви.

Відповідач правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив.

Всі подані сторонами докази долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Посвідченням від 04.03.2015 серії ЮА №042866 підтверджується, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Із автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство» суд установив, що на його розгляді знаходилася адміністративна справа №580/5322/21 між тими ж сторонами. Рішенням від 01 квітня 2022 року суд адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 до 25.05.2020 без урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Зобов`язав відповідача виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.05.2020 з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 28 березня 2023 року апеляційні скарги позивача та відповідача задовольнив частково. Вказане вище рішення скасував та прийняв нову постанову, якою позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 рік із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), та урахуванням Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 до 25.05.2020 року із застосування базового місяця - березень 2018 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2018 до 25.05.2020 із застосування базового місяця - березень 2018 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), та урахуванням Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

На виконання вказаної вище постанови суду апеляційної інстанції відповідач 21.04.2023 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення в сумі 69171,93грн, що підтверджується повідомленням про надходження коштів на його картковий рахунок.

Не отримавши компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення, позивач звернувся в суд з позовом.

Абзац п`ятий ст.17 Конституції України встановлює, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі ст.40 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі ЗУ №2232-XII) гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Частина перша ст.43 вказаного Закону встановлює, що фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Отже, нарахування грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється за рахунок Державного бюджету.

Пунктом 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі Порядок №44), визначено, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з виплат, одержаних військовослужбовцями виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з підп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Підпунктом 164.1.2 п.164.1 ст.164, підп.164.2.1, 164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України передбачено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Так, згідно з підп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Пунктами 3-5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами, що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 року у справі №814/142/17 зазначив:

«…28. Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що здійснюючи у грудні 2016 року розрахунки з позивачем за квітень 2016 року, відповідач повинен був нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення у розмірі 1674,37 гривень. Та обставина, що станом на грудень 2016 року ОСОБА1 вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки у грудні 2016 року, відповідач здійснював остаточній розрахунок ще за квітень 2016 року, який він зі своєї вини своєчасно не зробив. Оскільки, станом на квітень 2016року, ОСОБА1 мав право на цю компенсацію, він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів у грудні 2016року.

29. Таким чином, доводи скаржника щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати грошового забезпечення останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення при звільненні в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена ОСОБА1 одночасно з виплатою йому грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

30. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 та 25.06.2020 (справи №№812/1048/17 та 825/761/17 відповідно)».

Отже, позивач має право на виплату компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44.

Врахувавши вказані вище норми законодавства, висновки ВС та обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних в частині визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 20.03.2019. Водночас не обґрунтованою є та не підлягає задоволенню позовна вимога щодо стягнення з відповідача конкретної суми компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Так, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Нарахування та виплата грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, є дискреційним повноваженням відповідача, оскільки не передбачає можливості обрання одного з декількох законних способів поведінки. За наявності в особи права на неї роботодавець зобов`язаний її нарахувати та виплатити, вірно застосувавши при цьому вимоги законодавства. Розрахунок судом вказаної компенсації становитиме втручання у дискреційні повноваження органу державної влади та не відповідатиме завданню адміністративного суду щодо ефективного здійснення правосуддя згідно зі ст.2 КАС України.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправних дій суб`єкта владних повноважень є визнання їх протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Для належного та повного судового захисту наявні підстави зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 включно.

Отже, доводи позову обґрунтовані у вказаних вище частинах, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на відсутність доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 20.03.2019.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплати ОСОБА_2 (поштова адреса: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 , (Військова частина НОМЕР_1 ); РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 включно.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити сторонам.

4. Рішення набирає законної сили та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дати його підписання.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 17.08.2023.