Справа № ЗПП/320/90/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

16 серпня 2023 року ЗПП/320/90/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" звернулось до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, поданою до подання позовної заяви, в якій просить суд:

- вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних злочинів вчиняти дії за наслідками здійснення контролю ефективності управління активами щодо зміни управителя Активами, арешт на які ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.05.2022 у справі №953/17529/19 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019, що передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" () на підставі Договору управління активами (майном) №б/н від 13.06.2022, зареєстрованому в реєстрі за №455.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що у період з 21.07.2023 по 31.07.2023 Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних злочинів на підставі наказу АРМА від 06.07.2023 №154 було проведено камеральну перевірку ефективності управління активами ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" відповідно до умов Договору управління від 13.06.2022, за результатами якої складено довідку від 31.07.2023 №164-к/23, відповідно до якої під час проведення камеральної перевірки було встановлено неналежне управління активами ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" відповідно до умов Договору управління від 13.06.2022.

03.08.2023 позивачем було отримано повідомлення про відмову (припинення) договору управління майном (активами) за Вих. №1491/6.1-33-23/6, яким повідомлено про відмову (припинення) в односторонньому порядку вказаного Договору з підстав начебто систематичного порушення ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" зобов`язань щодо строків подання звітності.

Листом від 03.08.2023 №8715/1-9-23/6 повідомлено Кабінет Міністрів України про необхідність застосування передбачених статтею 21-1 Закону про АРМА особливостей передачі зазначених активів в управління нового управителя.

Так, за результатами проведеної наради було складено Протокол №266 від 08.08.2023, відповідно до якого вирішено:

1) Мінекономіки підготувати проект розпорядження Кабінету Міністрів України "Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках" стосовно визначення ПАТ "Укрнафта" новим управителем активів, на які ухвалами Київського районного суду м. Харкова накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019, які перебували в управлінні ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг", та невідкладно надіслати на погодження заінтересованим органам з метою внесення проекту на розгляд Уряду;

2) ПАТ "Укрнафта" в одноденний строк надати Мінекономіки та Мінфіну фінансово-економічні обґрунтування щодо спроможності товариства бути управителем активів, зазначених в листі АРМА від 03.08.2023 №8715/1-9-23/6, та інформацію щодо спроможності товариства забезпечити відповідні надходження до державного бюджету.

Позивач не погоджується з діями АРМА щодо вжиття заходів зі здійснення контролю ефективності управління активами ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг", на які ухвалами Київського районного суду м. Харкова накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019, наслідком якого є зміна управителя вказаними Активами на ПАТ "Укрнафта", вважає їх протиправними та такими, що грубо порушують права та інтереси позивача, у зв?язку з чим останнім буде подано відповідний адміністративний позов про визнання таких дій протиправними в судовому порядку.

Посилаючись на положення Закону України "Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", Порядок здійснення контрою за ефективністю управління активами, затвердженого постановою КМУ від 10.05.2018 №351, вказує на протиправні дії АРМА, оскільки АРМА як суб`єктом владних повноважень, на якого КАС України покладено обов`язок доказування правомірності своїх рішень, дій та/або бездіяльності, не наведено жодних доказів наявності виняткових випадків, передбачених статтею 21-1 Закону про АРМА для застосування особливої процедури управління активами, зокрема існування реального ризику виникнення надзвичайної ситуації в енергетичній сфері через начебто неналежне управління позивачем Активами відповідно до Договору управління від 13.06.2022, що, на думку позивача, свідчить про очевидну протиправність дій відповідача щодо вжиття заходів контролю, які полягають у передчасному та протиправному ініціюванні передачі відповідачем Активів в управління нового управителя.

Також, позивач вказує, що АРМА порушено Порядок №351 в частині забезпечення права ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" як Управителя Активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, надати свої заперечення щодо обставин та висновків викладені у довідці від 31.07.2023 №164-к/23.

У зв`язку з цим позивач вважає, що передчасні дії АРМА щодо ініціювання передачі Активів в управління новому управителю до вирішення спору по суті щодо законності або незаконності дій відповідача щодо вжиття заходів із здійснення контролю ефективності управління активами ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" у вигляді дострокового припинення повноважень позивача як управителя Активами за Договорами, вочевидь призведе до настання для товариства негативних наслідків, зокрема, але не виключно: зупинення діяльності понад 84 об`єктів комерційної діяльності, припинення трудової діяльності 950 працівників, зупинення постачання нафтопродуктів, припинення платежів до бюджетів всіх рівнів та соціальних виплат, у тому числі заробітних плат, понесення товариством непомірних збитків, у тому числі через неможливість повернення залученої для управління Активами фінансової допомоги та як наслідок банкрутство підприємства, неможливості захисту порушених інтересів та відновлення прав у межах одного судового процесу.

При цьому, позивач зазначає, що у разі встановлення судом протиправності дій відповідача щодо вжиття заходів із здійснення контролю ефективності управління активами ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг", без вжиття заходів забезпечення позову, порушуватимуться права та законні інтереси позивача як належного та єдиного законного Управителя Активами, а також вочевидь призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів з метою оскарження рішень відповідача щодо обрання нового управителя Активами, подальшого примусового витребування Активів у третіх осіб тощо.

Позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову матиме наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а також вочевидь ускладнить виконання судового рішення у даній справі, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, та у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків для позивача, для виправлення яких буде необхідно докласти значних зусиль.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

У відповідності до вимог частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

У той же час, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18, від 07.04.2020 у справі №826/13413/18.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Подаючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам товариства як управителя майна до ухвалення рішення в справі, а захист цих прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову ускладнить відновлення порушених прав та інтересів заявника, оскільки для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

При цьому, доводи заяви про забезпечення позову фактично зводяться до незгоди з протоколом №266 від 08.08.2023, відповідно до якого вирішено:

1) Мінекономіки підготувати проект розпорядження Кабінету Міністрів України "Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках" стосовно визначення ПАТ "Укрнафта" новим управителем активів, на які ухвалами Київського районного суду м. Харкова накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019, які перебували в управлінні ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг", та невідкладно надіслати на погодження заінтересованим органам з метою внесення проекту на розгляд Уряду;

2) ПАТ "Укрнафта" в одноденний строк надати Мінекономіки та Мінфіну фінансово-економічні обґрунтування щодо спроможності товариства бути управителем активів, зазначених в листі АРМА від 03.08.2023 №8715/1-9-23/6, та інформацію щодо спроможності товариства забезпечити відповідні надходження до державного бюджету.

Разом з тим, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 та від 07.04.2020 у справі №826/13413/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Відтак, перевірка протиправності спірного протоколу №266 від 08.08.2023 можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності під час судового розгляду справи на підставі позову, про забезпечення якого просить позивач.

У даному випадку, наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, на які посилається позивач у своїй заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Проте, відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Суд наголошує, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності дій відповідача.

Крім того, суд зауважує, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, з яких позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, у чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Водночас, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено в майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2019 у справі №826/13306/18.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.