Справа № 140/10893/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року ЛуцькСправа № 140/10893/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі митний орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 № №UA205140/2023/000109/2 та № UA205140/2023/000110/2; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2023 між Bielkom sp. Z.o.o. (Польща) та ФОП ОСОБА_1 укладено контракт №01/03/23, згідно умов якого продавець Польська фірма Bielkom sp. Z.o.o. зобов`язалась постачати товари в адресу позивача на умовах DAP Луцьк згідно інвойсів та по ціні зазначеній в інвойсах.

Позивач з метою декларування товару подав відповідачу митні декларації: №23UA97U1, №23UA00U4. При цьому, під час митного оформлення до кожної з декларацій митному органу було подано достатню кількість документів для завершення митного оформлення за першим методом, а саме: сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок-фактуру (інвойс), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт із змінами та доповненнями (договір купівлі-продажу товару), сертифікат якості, автотранспортну накладну, листи-пояснення.

Однак, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 № UA205140/2023/000109/2 та № UA205140/2023/000110/2.

З оскаржуваними рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки ним були подані всі необхідні та наявні документи, які підтверджують ціну товару і дають можливість визначити митну вартість за основним методом, однак митним органом такі документи не були взяті до уваги. При цьому, в оскаржуваних рішеннях не вказано жодного джерела інформації, а також відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості, який всупереч статті 55 МК України не був наданий декларанту на його письмову вимогу. Подані документи не містили розбіжностей, а тому твердження митного органу, викладені в оскаржуваних рішеннях, щодо розбіжностей є помилковим, відповідно ніяким чином не впливають на визначення митної вартості за першим методом.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

В поданому до суду 09.05.2023 через систему «Електронний суд» відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з таких підстав.

Щодо рішення митного органу №UA205140/2023/000109/2 зазначив наступне.

Згідно МД №23UA97U1 митну вартість вказаного товару визначено за основним методом - за ціною договору (контракту), а саме заявлено на рівні 16 800,00 PLN.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

- відповідно до п.3.3 контракту № 01/03/2023R від 01.03.2023 продавець надає документи на підтвердження походження товару, якості та кількості, однак в фіто-санітарному сертифікаті №1047744 від 10.03.2023, не зазначено відомостей про якість (сорт) товару;

- на етикетці товару вказано договір МВ 24/10/2022 від 24.10.2022р., про що зазначено в акті митного огляду 23UA97U1 від 13.03.2023 ,тоді як до митного оформлення товар поданий за контрактом № 01/03/2023R від 01.03.2023.

- до митного оформлення не надано декларацію країни відправлення.

Щодо рішення № UA205140/2023/000109/2 представник відповідача просив врахувати, що вищевказані розбіжності слугували підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару. Крім того, за МД №23UA97U1 від 13.03.2023 відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.

З огляду на вищевказане, у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСУР, декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) копію декларації країни відправлення.

Для підтвердження заявленої митної вартості надано лист ФОП ОСОБА_1 , в якому пояснено, що відомості про якість товару надані в сертифікаті якості, однак даний документ №1 від 10.03.2023 наданий відправником товару BIELKOM Sp. z o.o., тоді як виробником є Gospodarstwo Rolne Maciej Kochowski.

Відомостей про договір МВ 24/10/2022 від 24.10.2022р , який зазначений на маркувальній етикетці товару, не надано.

Декларант не надав додаткових документів, які б підтвердили митну вартість товару, про що повідомив листом №2 від 14.03.2023.

Неподання позивачем витребуваних документів, зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу на рівні - 0,55дол.США/кг за МД № UA205080/2023/001088 від 11.03.2023 року, МД № UA209140/2023/005882 від 11.03.2023 року.

Про факт належного проведення з декларантом письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій, так і в електронній формі.

Крім того, декларанта повідомлено про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст. 55 Митного кодексу України, про що свідчить митна декларація типу ІМ40ДЕ № 23UA92U6 від 14.03.2023 року.

Представник відповідача вказує, що відповідно до частини восьмої ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Проте, ФОП ОСОБА_1 з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару не звертався.

Щодо рішення митного органу №UA205140/2023/000110/2 представник відповідача зазначив, що згідно МД № 23UA00U4 митну вартість товару визначено за основним методом за ціною договору (контракту) на рівні 25200,00 PLN.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, зокрема:

- відповідно до п.3.3 контракту № 01/03/2023R від 01.03.2023 продавець надає документи на підтвердження походження товару, якості та кількості, однак в фіто-санітарному сертифікаті № 1047743 від 10.03.2023, не зазначено відомостей про якість (сорт) товару;

- в поданих товаросупровідних документах відсутня інформація про виробника товару;

- відомості про виробника товару також відсутні в акті митного огляду 23UA00U4 від 13.03.2023;

- до митного оформлення не надано декларацію країни відправлення.

Такі розбіжності слугували підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару. Крім того, за МД №23UA00U4 відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару, з огляду на що декларанту запропоновано в 10-денний термін надати: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) копію декларації країни відправлення.

Для підтвердження заявленої митної вартості надано лист ФОП ОСОБА_1 , в якому пояснено, що відомості про якість товару надані в сертифікаті якості, однак даний документ №1 від 10.03.2023 наданий відправником товару BIELKOM Sp. z o.o., тоді як виробником товару є Walas Teresa.

Декларант не надав додаткових документів, які б підтвердили митну вартість товару, про що повідомив листом №1 від 14.03.2023.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу на рівні - 0,52дол.США/кг за МД № UA209230/2023/025950 від 13.03.2023, з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України.

Так само, як і по попередній МД 23UA97U1, ФОП ОСОБА_1 з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару у вільний обіг не звертався.

Вважає, що прийняті рішення про коригування митної вартості від 14.03.2023 №UA205140/2023/000109/2, та №UA205140/2023/000110/2 такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому законними та обґрунтованими, з огляду на що просить у задоволенні позову відмовити.

Разом з тим, представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечує щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн., та у разі задоволення позову просить зменшити розмір таких витрат, посилаючись на їх неспівмірність наданим послугам, необхідність перерозподілу бюджетних коштів, виділених Волинській митниці, на потреби ЗСУ (арк. спр. 77 - 86).

У відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 23.06.2023 за вхідним номером канцелярії суду 46545/23 ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити повністю. Додатково зазначає, що співставляючи розмір витрат за надану правничу допомогу із складністю справи, такий відповідає часу затраченого адвокатом на надання послуг, зважаючи на те, що справа є складною, потребує оцінки рішень відповідача, які ґрунтуються на різних підставах прийняття та потребують значного часу на їх оцінку, з огляду на що вважає понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є доведеними та підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача (арк. спр. 134 - 144).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 72).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та фірмою Bielkom sp. Z.o.o. (Польща) (продавець) 01.03.2023 було укладено контракт №01/03/2023R за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити свіжі продовольчі товари, а саме: буряк свіжий, морква свіжа, цибуля свіжа, капуста свіжа та інші товари (далі Товар), зазначений в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Поставка товару здійснюється окремими партіями. Асортимент, кількість, ціна одиниці товару, що поставляється, узгоджуються сторонами і закріплюються в рахунку-фактурі (пункти 1.1 - 1.2 договору).

Ціни за одиницю товару встановлюються в польських злотих. Вартість тари включена у вартість товару. Загальна сума контракту складає 300 000,00 польських злотих. Оплата за товар проводиться покупцем на умовах 100-відсоткової передоплати шляхом перечислення коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в цьому договорі, до моменту відвантаження, або післяоплата з відстроченням платежу до 90 календарних днів від дня поставки Товару, про що зазначається у виставлених проформах-інвойсах (пункти 2.1 - 2.3 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах «Інкотермс-2010» DAP м. Луцьк (арк. спр. 13 - 14).

Декларантом позивача 13.03.2023 до Волинської митниці було подано митну декларацію №23UA97U1 на товар: капуста білоголова свіжа продовольча врожай 2022 р. 2 сорт = 21000 кг. Упакована по 1 т. в картон-бокс на 21 палеті (не в первинній упоковці). Торгівельна марка немає даних. Виробник Gospodarstwo Rolne Maciej Kochowski. Країна виробництва PL (арк. спр. 94).

Для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант до митної декларації додав такі документи:

- сертифікат якості № 1 від 10.03.2023 (арк. спр. 98 на звороті),

- пакувальний лист № 4 від 10.03.2023 (арк. спр. 98),

- рахунок-проформа від 08.03.2023 (арк. спр. 37),

- рахунок-фактура від 04.03.2023 (арк. спр. 97),

- автотранспортна накладна № 100320231 від 10.03.2023 (арк. спр. 96),

- фіто санітарний сертифікат № 1047744 від 10.03.2023 (арк. спр. 100),

- платіжна інструкція в іноземній валюті № 113 від 09.03.2023 (арк. спр. 96 на звороті),

- контракт № 01/03/2023R від 01.03.2023 (арк. спр. 95).

У зв`язку із наявністю наступних розбіжностей у поданих декларантом документах:

- відповідно до п.3.3 контракту № 01/03/2023R від 01.03.2023 продавець надає документи на підтвердження походження товару, якості та кількості, однак в фіто-санітарному сертифікаті №1047744 від 10.03.2023, не зазначено відомостей про якість (сорт) товару,

- на етикетці товару вказано договір МВ 24/10/2022 від 24.10.2022р., про що зазначено в акту митного огляду 23UA97U1 від 13.03.2023,тоді як до митного оформлення товар поданий за контрактом № 01/03/2023R від 01.03.2023,

- до митного оформлення не надано декларацію країни відправлення,

відповідно до частин другої-третьої статті 53 МК України декларанту була надіслана вимога про надання в десятиденний термін додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) копію декларації країни відправлення (арк. спр. 102 на звороті).

Листом від 13.03.2023 у відповідь на вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, ФОП ОСОБА_1 повідомив митний орган, що під час декларування товару було надано усі обов`язкові документи, передбачені частиною другою статті 53 КМ України (арк. спр. 105 на звороті - 108).

Рішенням Волинської митниці № UA205140/2023/000109/2 від 14.03.2023 про коригування митної вартості товарів за МД 23UA97U1 у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, на підставі цінової інформації, наявної в митного органу на рівні - 0,55дол.США/кг за МД №UA205080/2023/001088 від 11.03.2023, UA209140/2023/005882 від 11.03.2023 (арк. спр. 92).

Також декларантом позивача до Волинської митниці було подано митну декларацію №23UA00U4 на товар: морква свіжа добровольча врожай 2022 р. 2 сорт = 21000 кг. Упакована в 21 біг-бег по 1 т. на 21 палеті (не в первинній упоковці). Виробник Walas Teresa. Торгівельна марка немає даних. Країна виробництва PL (арк. спр. 116).

У графі 42 даної митної декларації фактурна вартість товару становить 25200,00 польських злотих. Митну вартість визначено за першим методом на рівні 208461,96 грн. за курсом валюти 8,2723 грн.

Для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант до митної декларації додав такі документи:

- сертифікат якості № 1 від 10.03.2023 (арк. спр. 120 на звороті),

- пакувальний лист № 3 від 10.03.2023 (арк. спр. 120),

- рахунок-проформа від 09.03.2023 (арк. спр. 58),

- рахунок-фактура від 10.03.2023 (арк. спр. 119),

- автотранспортна накладна № 10032023 від 10.03.2023 (арк. спр. 115),

- фіто санітарний сертифікат № 1047743 від 10.03.2023 (арк. спр. 122),

- платіжна інструкція в іноземній валюті № 114 від 09.03.2023 (арк. спр. 118 на звороті),

- контракт № 01/03/2023R від 01.03.2023 (арк. спр. 117).

У зв`язку із наявністю наступних розбіжностей у поданих декларантом документах:

- відповідно до п.3.3 контракту № 01/03/2023R від 01.03.2023 продавець надає документи на підтвердження походження товару, якості та кількості, однак в фітосанітарному сертифікаті № 1047743 від 10.03.2023, не зазначено відомостей про якість (сорт) товару,

- в поданих товаросупровідних документах відсутня інформація про виробника товару. Відомості про виробника товару також відсутні в акті митного огляду 23UA00U4 від 13.03.2023,

- до митного оформлення не надано декларацію країни відправлення,

відповідно до частин другої-третьої статті 53 МК України декларанту була надіслана вимога про надання в десятиденний термін додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) копію декларації країни відправлення (арк. спр. 124).

Листом від 13.03.2023 у відповідь на вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, ФОП ОСОБА_1 повідомив митний орган, що під час декларування товару було надано усі обов`язкові документи, передбачені частиною другою статті 53 КМ України (арк. спр. 126 на звороті - 128).

Рішенням Волинської митниці № UA205140/2023/000110/2 від 14.03.2023 про коригування митної вартості товарів за МД 23UA00U4 у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, на підставі цінової інформації, наявної в митного органу на рівні - 0,52дол.США/кг за МД № UA209230/2023/025950 від 13.03.2023, з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України (арк. спр. 114).

Після митного оформлення товару за МД № 23UA97U1 та № 23UA00U4 позивач листом від 21.04.2023 надіслав до Волинської митниці висновок експерта № 0-3 від 01.04.2023 про середню вартість на території Республіки Польща на березень 2023 року 1 кг. моркви свіжої ІІ товарного сорту врожаю 2022 року та капусти свіжої білокачанної ІІ товарного сорту врожаю 2022 року (арк. спр. 15 20, 21, 22).

Як убачається з трекінгу поштового відправлення за № 819 лист адресату вручено 09.05.2023 (арк. спр. 74-А).

ФОП ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішеннями Волинської митниці про коригування митної вартості товарів 14.03.2023 № UA205140/2023/000109/2 та № UA205140/2023/000110/2 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами першою - п`ятою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товару за МД № 23UA00U4, з огляду на таке.

Як установлено судом під час митного оформлення товарів митному органу до МД № UA00U4 було подано контракт від 01.03.2023 №01/03/2023R, сертифікати якості, пакувальний лист; рахунок-фактуру, автотранспортну накладну; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару.

Неподання у повному обсязі документів на спростування сумнівів митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, а також наявна у митного органу цінова інформація щодо вартості аналогічних товарів, стали підставою для прийняття рішення № UA205140/2023/000110/2 про коригування митної вартості товару.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №808/9123/15, від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Судом встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за МД № UA00U4 відповідач виявив розбіжності, а саме: 1) відповідно до п.3.3 контракту № 01/03/2023R від 01.03.2023 продавець надає документи на підтвердження походження товару, якості та кількості, однак у фітосанітарному сертифікаті № 1047743 від 10.03.2023, не зазначено відомостей про якість (сорт) товару, 2) в поданих товаросупровідних документах відсутня інформація про виробника товару. Відомості про виробника товару також відсутні в акті митного огляду 23UA00U4 від 13.03.2023, 3) до митного оформлення не надано декларацію країни відправлення.

Суд звертає увагу, що відсутність інформації про сорт товару у фітосанітарному сертифікаті № 1047743 від 10.03.2023 не впливає на числові значення ціни товару. Крім того такі сумніви митного органу спростовуються сертифікатом якості № 1 від 10.03.2023, який доданий до МД 23UA00U4 та у ньому вказано кількість та опис товару із зазначенням сорту - 2 сорт.

Суд зауважує, пункт 1.3 контракту № 01/03/2023R, який доданий до МД 23UA00U4, вказує на гарантію продавця, що останній є власником товару, який поставляється, товар не закладений, не перебуває у спорі чи під арештом. Відтак продавець розпорядився належним йому майном на власний розсуд, уклавши з позивачем відповідний контракт. Таким чином, у договірних відносинах щодо поставки товару, відсутня третя сторона, в тому числі виробник. За обставин укладення договору з власником майна без посередників, відсутня необхідність зазначення у товаросупровідних документах інформації про виробника, оскільки така не впливає в даному випадку на числові значення ціни товару.

Також з огляду на договірні відносини сторін за контрактом № 01/03/2023R від 01.03.2023 застосуванню підлягає норма частини другої статті 53 МК України, відповідно до якої, серед документів, які підтверджують митну вартість товарів відсутня декларація країни відправлення. Така декларація підтверджує походження товару та у даному випадку не впливає на ціну товару, який ввозиться до України в режимі імпорту. Крім того, як узгодили сторони контракту країною походження товару є Республіка Польща, що митним органом не було взято до уваги при винесенні рішення № UA205140/2023/000110/2/ від 14.03.2023.

Числові значення ціни товару та його кількості, які вказані у рахунку-фактурі № 3/03/2023 від 10.03.2023, платіжній інструкції № 114 від 09.03.2023, пакувальному листі № 3 від 10.03.2023 узгоджуються з числовими значеннями МД 23UA00U4 з урахуванням курсу валюти, не мають розбіжностей та відомості в цих документах підтверджують ціну товару за обраним декларантом методом.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів щодо правовідносин імпорту товару за МД №23UA97U1 суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митними деклараціями документи, що не у повній мірі підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Так, митним органом, при огляді товару встановлено, що на етикетці товару вказано договір МВ 24/10/2022 від 24.10.2022р, тоді як до митного оформлення товар поданий за контрактом № 01/03/2023R від 01.03.2023.

Позивач, спростовуючи такі розбіжності, встановлені митним органом, посилається на те, що продавець можливо мав намір продати цей товар іншим контрагентам, однак це не вдалось; інформація вказана на етикетці товару та впливає на митну вартість.

Суд звертає увагу, що на етикетках постачальником є Bielkom sp. Z.o.o. ,Польща, товароодержувачем вказаний ФОП ОСОБА_1 , 4501, Волинська область, Рожище, вул. Філатова, 10 ЕДРПОУ НОМЕР_1 (арк. спр. 111 на звороті, 113).

Дані на етикетках повністю відповідають ідентифікаційним даним позивача по даній справі, тому його доводи про намір продавця продати товар іншим контрагентам не знайшли свого підтвердження.

Також при маркуванні товару на вказаних етикетках мається посилання на договір МВ 24/10/2022 від 24.10.2022. Поряд з тим, такий договір не наданий до митного оформлення, що унеможливило відповідача перевірити його зміст, в тому числі щодо самого товару, його ціни, умови поставки, та інші дані, які визначають ціну товару.

Надання позивачем іншого договору для митного оформлення, ніж того, який указаний при маркуванні товару, суд розцінює як ризик ввезення на територію України іншого товару, що не передбачено договором МВ 24/10/2022 від 24.10.2022.

Запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару. Проте, позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.

Із-за неможливості визначення ціни товару через відсутність у митного органу всіх документів, що підтверджують ціну товару, митний орган позбавлений можливості перевірити числові значення складових митної вартості товару.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач правомірно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від №UA205140/2023/000109/2 від 14.03.2023.

Відповідно до статті 55 МК України митний орган має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).

Зазначеним вимогам рішення про коригування митної вартості № №UA205140/2023/000109/2 від 14.03.2023 відповідає, оскільки містить всю передбачену законом інформацію, у графі 33 вказаного рішення зазначені та обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, на підставі цінової інформації, наявної в митного органу на рівні - 0,55дол.США/кг за МД №UA205080/2023/001088 від 11.03.2023, UA209140/2023/005882 від 11.03.2023.

З огляду на встановлені судом обставини, визначення митницею митної вартості імпортованого товару за резервним методом є правомірним.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000109/2 від 14.03.2023 Волинська митниця діяла у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товару за МД №23UA00U4, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться на митну територію України, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, тому рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000110/2 від 14.03.2023 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 № UA205140/2023/000110/2 належить задовольнити.

В той же час відповідач довів правомірність рішення № UA205140/2023/000109/2 від 14.03.2023, яке прийняте з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 № UA205140/2023/000109/2 належить відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 5368,00 грн., що підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 12538386 (платіж № 62446226) від 18.05.2023 (арк. спр. 12) та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (арк. спр. 72).

Отже, враховуючи, що позов підлягає до задоволення частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці необхідно стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог майнового характеру. Решту витрат по сплаті судового збору повинен понести позивач.

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу додано копії таких документів: договору №15/05/23-3 про надання правничої допомоги від 15.05.2023, укладеного між АО «Преміум сервіс» та позивачем; акту від 15.05.2023 приймання-передачі наданих послуг згідно Договору про надання правничої допомоги №15/05/23-3 від 15.05.2023; рахунку-фактури №18/05/23-1 від 18.05.2023, квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 12538379 від 18.05.2023 (арк. спр. 65 - 66, 67, 68, 69).

За умовами договору про надання правничої допомоги від 15.05.2023 №15/05/23-3 за правничу допомогу клієнт оплачує винагороду в розмірі, вказаному в актах виконаних робіт/наданих послуг.

Вид та вартість послуг за договором від 15.05.2023 №15/05/23-3 визначено актом приймання-передачі наданих послуг від 15.05.2023, згідно з яким вартість послуг становить 10000,00 грн. та складається з: надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваних рішень (1,5 год.) 3 000,00 грн., складання позовної заяви (3,5 год.) 7 000,00 грн.

Відповідно до рахунка-фактури №18/05/23-1 від 18.05.2023 гонорар за надання правничої допомоги згідно вищевказаного договору становить 10 000,00 грн.

Оплату послуг з надання правничої допомоги відповідно до рахунку-фактури від №18/05/23-1 від 18.05.2023 підтверджує квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 12538379 від 18.05.2023 на суму 10 000,00 грн.

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом із тим, частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд за клопотанням сторони може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зазначає, що предметом судового розгляду у даній справі були рішення про коригування митної вартості, які складені за наслідками митного декларування товарів по одному і тому ж самому договорі та із одним і тим же контрагентом. Крім того, суд зауважує, що надання правничої інформації, консультацій з питань правомірності винесення оскаржуваних рішень є єдиним комплексом дій, що охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви, зважаючи на сталу судову практику у справах цієї категорії; обсяг наданих адвокатом послуг), враховуючи клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, та часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн., а решту витрат повинен понести позивач.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 43958385) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000110/2 від 14 березня 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович