Справа № 520/15417/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 серпня 2023 року № 520/15417/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022), які полягають у відмові зарахувати до загального трудового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) період з 13.01.1982 по 06.11.1989 р., згідно трудової книжки НОМЕР_2 при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року, з 07.04.2023 року;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) період роботи з 13.01.1982 по 06.11.1989 р., згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , та провести перерахунок призначеної пенсії за віком з 07.04.2023 року із загального стажу 42 роки 10 місяців 05 днів, та здійснити виплату пенсії в повному обсязі з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 11.04.2023 вона звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надала усі необхідні документи. 19.04.2023 року позивачка отримала від відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області лист-рішення від 18.04.2023 за вих. №11 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років, в обґрунтування якого пенсійний орган вказав, що її страховий стаж становить - 26р.09міс.20 дн., не зараховано до страхового стажу роботи період з 13.01.1982 по 06.11.1989, який складає - 6р.09міс.25дн,, оскільки не читається печатка при звільненні, без будь - якого юридичного обґрунтування, та наведення якого-небудь нормативно-правового акту, який би відповідачу дозволяв відмовляти в призначенні пенсії по вище вказаній причині. 22.05.2023 позивач повторно звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до загального стажу роботи часу догляду за дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-річного віку, відповідно до пункту 13 статті 30 Закону України № 796-ХП «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та період роботи з 13.01.1982 по 06.11.1989. Листом від 02.06.2023 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивачку, що їй призначено пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.04.2023. Пенсію обчислено при загальному стажі 36 років 00 місяців 20 днів. Розмір пенсії з 07.04.2023 складає 5369,94 грн. Тобто, при призначенні та обчисленні пенсії не врахований період роботи з 13.01.1982 по 06.11.1989, який складає 6 років 09 місяців 25 днів, оскільки не читається печатка на записі про звільнення.

Ухвалою судді від 28.06.2023 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі без виклику сторін.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та позов з додатками надіслані новому відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку на його офіційну електронну адресу.

Відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області, не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив, в якому в обґрунтування заперечень зазначив, що листом від 02.06.2023 №15006-17373/Л-03/8-2000/23 Головне управління повідомило ОСОБА_1 про призначення їй пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.04.2023. Пенсію обчислено при загальному стажі 36 років 00 місяців 20 днів. Стаж роботи за період з 13.01.1982 по 06.11.1989 роки згідно трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 не зараховано, оскільки не читається печатка при звільненні. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяло відповідно до норм чинного пенсійного законодавства, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими, та такими, які не підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

11.04.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою щодо призначення пенсії за віком, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління від 18.04.2023 №11 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону.

В обґрунтування вказаного рішення пенсійним органом зазначено:

Необхідний вік становить 60 років, вік заявниці 60 років, необхідний страховий стаж становить 30 років, страховий стаж заявниці становить 26 років 09 місяців 20 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за наданими документами до загального стажу роботи не зараховано період з 13.01.1982 по 06.11.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки не читається печатка при звільненні. Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на пенсію заявниця набуде з 07.04.2026 р., тобто в 63 роки.

22.05.2023 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління з заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з зарахуванням до загального стажу роботи часу догляду за дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-річного віку, відповідно до пункту 13 статті 30 Закону України № 796 - ХП «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та періоду роботи з 13.01.1982 по 06.11.1989.

Листом від 02.06.2023 №15006-17373/Л-03/8-2000/23 Головне управління повідомило ОСОБА_1 про призначення їй пенсії за віком, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.04.2023. Пенсію обчислено при загальному стажі 36 років 00 місяців 20 днів. Розмір пенсії з 07.04.2023 року складає 5369,94 грн.

Тобто, на момент розгляду справи позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком, призначену згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 07.04.2023.

За результатом розгляду заяви позивачці призначено пенсію, виходячи з загального стажу 36 років 00 місяців 20 днів, до якого зараховано час догляду за дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-річного віку, відповідно до пункту 13 статті 30 Закону України № 796 - ХП «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте не врахований період роботи з 13.01.1982 по 06.11.1989, який складає 6 років 09 місяців 25 днів, оскільки не читається печатка на записі про звільнення.

Позивач не погоджується з вказаними діями відповідача, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що спірним у даній справі є питання зарахування до загального стажу роботи періоду роботи з 13.01.1982 по 06.11.1989, який складає 6 років 09 місяців 25 днів, оскільки у трудовій книжці, за висновком відповідача, не читається печатка на записі про звільнення.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Мінюсті України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно частини першої статті 56 Закону України « Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежне від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до п. 1 - 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту вказаних законодавчих приписів вбачається, що за наявності трудової книжки порядок підтвердження страхового стажу за періоди до введення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачає таку послідовність:

1) аналіз записів у трудовій книжці щодо їх належності та достатності для визначення періоду, протягом якого особа перебувала у трудових відносинах та який зараховується до страхового стажу;

2) за відсутності відповідних записів у трудовій книжці страховий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами;

3) у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати від 20.06.1974 року № 162 (далі -Інструкція № 162) (чинної на момент існування спірних правовідносин щодо періоду роботи позивачки з 13.01.1982 по 06.11.1989) в графі 3 розділу «Відомості про роботу» у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, в графі 2 вказується дата прийняття на роботу.

В графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, дільницю, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії чи посади та присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії чи посади, на яку прийнято працівника, здійснюються: для робітників відповідно до найменувань професій, вказаних в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт та професій для робітників; для службовців відповідно до найменувань посад, зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розпису.

Відповідно до п. 2.25 Інструкції № 162 записи про причини звільнення повинні здійснюватися в трудовій книжці в точній відповідності з формулюваннями чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення в трудовій книжці працівника проводиться з додержанням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 дата звільнення; в графі 3 причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 162 при звільненні працівника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції № 162 зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.

Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З трудової книжки позивачки НОМЕР_2 судом встановлено, що на аркушах 2-4 наявний запис про роботу позивачки у спірний період.

Так, у трудовій книжці позивачки містяться, зокрема, записи, внесені Кіровським РКВЛКСМ м. Ленінграда:

від 13.01.1982 - про затвердження на посаду завідувача сектором обліку комітету ВЛКСМ заводу імені А.А.Жданова, (рішення бюро від 11.01.1982, наказ № 123);

від 06.11.1989 - про звільнення за власним бажанням за ст. 31 (КЗПП РРФСР) (по догляду за дитиною у віці 8 років) (рішення бюро від 30.10.1989, наказ № 96).

Саме вказаний запис про звільнення засвідчений печаткою, по відтиску якої неможливо встановити назву підприємства.

Вказану обставину позивачка в позові не заперечує.

Судом встановлено, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у вигляді заголовка зазначено повне найменування підприємства, порядковий номер, дату прийняття на роботу, відомості про призначений у відповідний підрозділ, із зазначенням конкретного найменування, а також найменування посади, в графі 1 - порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 - зазначено підставу - рішення бюро та наказ, дату та номер. Всі записи про спірний період здійснені розбірливо. Запис про звільнення засвідчений підписом керівника секретаря Кіровського РК ВЛКСМ м. Ленінград.

Отже, зроблений запис про звільнення повністю відповідає вимогам чинного на час здійснення запису законодавства, є розбірливим, не містить виправлень, є чітким та з урахуванням попереднього запису про затвердження на посаду містить відомості, яким саме підприємством його внесено.

При цьому, трудова книжка є єдиним документом, а записи про періоди роботи, що вносяться до трудової книжки не можуть розглядатися окремо від інших записів, зроблених одним й тим самим роботодавцем протягом періоду роботи на відповідному підприємстві.

Як встановлено судом з копії трудової книжки позивачки, запис про її звільнення від 06.11.1989 засвідчений печаткою, відтиск якої є блідим з урахуванням часу, який минув, у зв`язку з чим, з відтиску неможливо встановити назву підприємства.

В той же час, Кіровським РК ВЛКСМ м.Ленінграда, відповідно до п.2.12. Інструкції №162, здійснений запис про зміну прізвища позивачки, яка виконана та посвідчена секретарем Кіровського РК ВЛКСМ м.Ленінграда за місцем роботи, внесені нові дані з посиланням свідоцтво про шлюб від 30.05.1987 на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки. Вказаний запис завірений підписом керівника та печаткою Кіровського РК ВЛКСМ м.Ленінграда, яка є тотожною печатці у спірному записі про звільнення в трудовій книжці, та є читабельною.

Відповідно до частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Вказана правова позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду у цій категорії справ, зокрема викладена в Постановах Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 307/3091/16-а, від 02.12.2021 у справі № 263/9464/16-а та інших, відповідно до якої - для надання документів на підтвердження наявного трудового стажу законодавцем встановлений алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Зокрема, основним документом, що підтверджує трудовий стаж, визначено трудову книжку. За її відсутності черговим елементом для підтвердження стажу виступають: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За неможливості підтвердити наявний трудовий стаж будь-якими документами, законодавцем передбачено останній по черговості спосіб, а саме: встановлення трудового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 р. «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що посилання ГУ ПФУ в Харківській області на невідповідність (нечитабельність) відтиску печатки на записі про звільнення не може слугувати підставою для неврахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивачки, оскільки незбереження належної якості печатки через тривалість часу, що минув, враховуючи наявність іншого засвідченого печаткою запису у спірний період роботи, територіальну належність місця роботи за часів СРСР до території держави - агресора, що унеможливлює отримання позивачкою уточнюючої довідки за спірний період, мають бути враховані та, виходячи з принципу пропорційності, є належними та достатніми для реалізації права позивачки на соціальний захист при вирішенні питання про обрахунок пенсії за віком з належного страхового стажу. Суд вважає, що за встановлених обставин застосований відповідачем підхід є таким, що свідчить про надмірний формалізм.

Одночасно, з розрахунку стажу позивачки, наданого відповідачем, судом встановлено, що період з 05.05.1988 по 06.11.1989 врахований до страхового стажу позивачки.

Отже, з огляду на зазначене, суд не погоджується з висновком відповідача ГУ ПФУ в Харківській області про неврахування стажу роботи позивачки з 13.01.1982 по 04.05.1988.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні вказаної частини спірного стажу.

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах: від 22 вересня 2021 року у справі №810/881/17, від 26.04.2021 у справі №820/3520/16, від 29.01.2021 у справі №646/6177/17, від 05.05.2021 у справі №826/6103/16 зроблено висновок, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

В даному випадку доцільно врахувати позицію Європейського Суду з прав людини, викладену ним у Рішенні по справі «Пономаренко проти України» від 14.06.2007, відповідно до якого «право на суд», включає не тільки право ініціювати провадження, але також і право домогтися «вирішення» спору судом. Крім того, Європейський Суд з прав людини у справах: «Волохи проти України» (Рішення від 02.11.2006), «Свято-Михайлівська Парафія проти України» (Рішення від 14.06.2007) визначив, що рішення, ухвалені з порушенням принципів ефективного захисту прав і свобод громадян, визнаються такими, що порушують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

З аналізу вищевикладених норм КАС України, постанов Верховного Суду та Практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що суд повинен відновити порушене право шляхом, який виключає необхідність повторного звернення до суду.

В даному випадку, коли ГУ ПФУ в Харківській області було відмовлено позивачці в зарахуванні періоду роботи з 13.01.1982 по 04.05.1988 без належних підстав, враховуючи повторність такої відмови та обставини справи, єдиним ефективним способом відновлення порушеного права на соціальний захист в установленому порядку є саме зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 13.01.1982 по 04.05.1988 та провести перерахунок призначеної пенсії за віком з 07.04.2023, виходячи із загального стажу, обрахованого із врахуванням періоду роботи з 13.01.1982 по 04.05.1988, та здійснити виплату пенсії в повному обсязі, з урахуванням виплачених сум.

При цьому вказаний спосіб суд не вважає втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №806/1316/18 також визначено, що дискреційними є повноваженнями суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

З викладеного вбачається, що «власний розсуд» органів державної влади та місцевого самоврядування або осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - це вибір між двома або більше альтернативами рішеннями, коли кожне відповідне рішення є законним, або юридично допустимим (правомірним). З цього випливає, що у разі якщо відсутня законна альтернатива прийняття правомірного рішення, не може йтися про прийняття рішення органом державної влади та місцевого самоврядування або особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «на власний розсуд».

В даному випадку відповідач не мав можливості прийняти будь-яке інше законне альтернативне рішення, яке було б відмінним від рішення про врахування частини спірного періоду роботи до страхового стажу позивачки у зв`язку з відсутністю будь-яких законних підстав для прийняття такого іншого рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням підтвердження в ході судового розгляду неврахування відповідачем до страхового стажу позивачки спірного періоду в частині, а саме: з 13.01.1982 по 04.05.1988.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України шляхом стягнення на користь позивачки 1/2 сплаченого нею судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зарахуванні до загального трудового стажу роботи ОСОБА_1 періоду з 13.01.1982 по 04.05.1988 при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року, з 07.04.2023.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 13.01.1982 по 04.05.1988 та провести перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком з 07.04.2023, виходячи із загального стажу, обрахованого із врахуванням періоду роботи з 13.01.1982 по 04.05.1988, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .) з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( код згідно з майдан Свободи, Держпром,3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору в розмірі 536,80 грн (пятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення, з урахуванням перебування судді у щорічній відпустці, складено 14.08.2023.

Суддя Білова О.В.