Справа № 420/13049/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування висновку,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного 06.06.2023 надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати висновок №15/2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 31.01.2023, яким паспорт України серії НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ УМВС України, в Одеській області 20.06.2003 на ім`я ОСОБА_1 було визнаним оформленими із порушенням вимог законодавства, недійсним та таким, що підлягає вилученню.

12.06.2023 ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач вважає оскаржуваний висновок відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивачем отримано паспорт громадянина України і він відкрито користувався ним понад 20 років, добросовісно вважав, що ним додержано вимоги щодо набуття громадянства України у встановленому законодавством порядку, адже отримав документ, що підтверджує таке громадянство. Будь-яких доказів, які б свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорту громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не мав права на набуття громадянства України, в порушення норм ст. 21 Закону України Про громадянство України відповідачем не наведено. Офіційно позивача ніхто громадянства не позбавляв. Зазначає, що згідно архівної довідки ОНУ від 08.11.2022 р. позивач з 1987 року по 1993 рік навчався в Одеському державному університеті на підготовчому факультеті та фізичному факультеті. Після цього на декілька років виїхав з території України та у 2000 році повернувся до України. Зазначає, що з того часу він безперервно, не виїжджаючи проживає на території України, тобто більше 23 років та у 2003 році отримав паспорт - згідно відповіді Біляївського відділу міграційної служби ГУ ДМС в Одеській області від 21.03.2023 р. ОСОБА_1 документувався паспортом громадянина України виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області від 20.06.2003 серія НОМЕР_1 . Паспорт виданий на руки, що підтверджується книгою обліку бланків паспортів. Вказує, що у 2003 році одружився з громадянкою України ОСОБА_2 , у 2005 році шлюб було розірвано, у 2005 році отримав посвідчення водія, як громадянин України, що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 27.02.2023 року. Таким чином, позивач вважає, що прийняте рішення відповідачем є незаконним та таким, що порушує його права та законні інтереси.

26.06.2023 до суду від відповідача за вх №21065/23 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що ГУ ДМС в Одеській області не визнає даний адміністративний позов. Вказано, що співробітниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області 28.09.2022, під час проведення оперативно-профілактичних заходів по вул. Преображенська у м. Одесі, виявлено особу, який назвався громадянином Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні та ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, у зв`язку з чим, останнього запрошено до приміщення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за адресою: вул. Преображенська, 64, м. Одеса. В результаті проведеної перевірки наявних документів, відібраних пояснень та інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційної -телекомунікаційної системи щодо контролю осіб транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (далі - система Аркан) встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України у 2000 році, легально, через КПП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за паспортним документом громадянина Республіки Азербайджану для виїзду за кордон, мета приїзду - приватні справи. Вказано, що враховуючи відсутність заяви про видачу паспорта, Головним управлінням ДМС в Одеській області прийнято рішення про проведення службової перевірки підстав видачі паспорта серії НОМЕР_1 . У ході додаткової перевірки встановлено, що у Книзі обліку надходження бланків паспортів і видачі паспортів громадянам Біляївського РВ УМВС України в Одеській області (заведено - 04.02.2003, закінчено - 02.09.2003) наявний запис про видачу бланка паспорта серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіка Азербайджан та заява про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 - відсутня, здійснено перевірку за обліками ГУ ДМС в Одеській області щодо належності особи до громадянства України. Відділом з питань громадянства листом від 31.10.2022 № 5100.4.5/18918-22 повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питань набуття громадянства не звертався. Зазначено, що переглядом будинкової книги № 15 Великодальницької сільської ради складеної за 1987 - 1989 роки (надано оригінал до Головного управління для перевірки) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув із Баку, Республіка Азербайджан та є запис (штамп) про реєстрацію місця проживання з 09.12.1988 за паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , виданого 03.05.1993 « 14 отд. упр. полиции Сабунчинского р-на г. Баку» (запис здійснено зі скороченням російською мовою) та запис про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС в Одеській області. Вказано, що дивним виглядає той факт, що підставою для реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 став паспортний документ виданий майже через 5 років після такої реєстрації. Окрім цього, в зазначеній домовій книзі міститься відомості про паспорт громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 виданого 20.06.2003 тобто через 15 років після проведення такої реєстрації. Дані факти викликають обґрунтовані сумніви щодо відповідності даної інформації дійсності. Крім того, із запису будинкової книги на сторінці № 141 вбачається, що у графі: «фамилия, имя отчество, уроженец (республики, края, области, района, села, города) семейное положение...», порядковий номер 972 є виправлення у прізвищі та наклеєний поверх ще один запис із зазначенням прізвища « ОСОБА_3 ». Вказано, що ані позивачем, ані його представником не надано до суду доказів втрати паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , коли, де при яких обставинах такий паспорт втрачено, доказів звернення з відповідною заявою про обмін у зв`язку з втратою такого паспорта. Факт належності ОСОБА_1 до громадянства України документально не підтверджується та немає підстав вважати, що ОСОБА_1 є громадянином України.

Враховуючи вказане, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

05.07.2023 до суду від позивача за вх №22442/23 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що архівна довідка ОНУ від 08.11.2022 підтверджує факт навчання позивача в Одеському державному університеті та крім цього що позивачем були знайдені додаткові документи, а саме військовий квиток та залікова книжка. Щодо виправлення у домовій книзі зазначає, що це лише невелика помарка.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за національністю азербайджанець, громадянин Азербайджану, що підтверджується паспортом громадянина Азербайджану НОМЕР_3 від 27.11.1998 (а.с.90).

При цьому, як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС України було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ОСОБА_4 , за дорученням начальника ГУДМС в Одеській області Олени Погребняк, зібрано матеріали для проведення перевірки відповідно до пункту 109 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 № підстав видачі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджанської Республіки.

За результатами перевірки відповідачем складено висновок №15/12023 від 31.01.2023 (а.с.67-72), в якому встановлено таке.

До ГУДМС в Одеській області надійшов запит адвоката Гареева Євгена Шамільовича від 16.10.2022 №16/10/22 (№8774/1/5101-22 від 24.10.2022) щодо отримання інформації про статус паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідь листом від 27.10.2022 №5100.4.1-9235/51.2-22 (а.с.75) проінформовано, що заява про видачу паспорта в інформаційній підсистемі «Заява про видачу паспорта громадянина України» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (далі - ЄІАС УМП) не встановлено. Враховуючи відсутність заяви про видачу паспорта, Головним управлінням прийнято рішення про проведення службової перевірки підстав видачі паспорта серії НОМЕР_1 .

У ході додаткової перевірки встановлено, що у Книзі обліку надходження бланків паспортів і видачі паспортів громадянам Біляївського РВ УМВС України в Одеській області (заведено - 04.02.2003, закінчено - 02.09.2003) наявний запис про видачу бланка паспорта серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.76-77).

Враховуючи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Азербайджанської Республіки та заява про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 - відсутня, здійснено перевірку за обліками ГУДМС в Одеській області щодо належності особи до громадянства України. Відділом з питань громадянства листом від 31.10.2022 №5100.4.5/18918-22 повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питань набуття громадянства не звертався (а.с.78).

У висновку вказано, що з метою отримання додаткової інформації надіслано запит від 15.11.2022 №5100.4.1/19935-22 до ГУДМС, УДМС в областях, ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с.79). За результатами перевірок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для набуття громадянства України, отримання дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання, документування паспортом зразка НОМЕР_4 , документування паспортом громадянина України (за діючими та архівними картотеками), паспортом громадянина України для виїзду за кордон, оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання, реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання не звертався.

Відповідно до даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС в Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 09.12.1988, (наявний талон реєстрації місця проживання) (а.с.80).

З метою перевірки інформації про реєстрацію місця проживання за вказаною вище адресою, надіслано запит від 29.10.2022 №5127-487/5127.7-22 (а.с.81) до Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області (на той час: Біляївський район, Одеська область). У відповідь листом від 03.11.2022 №1810 (а.с.82) повідомлено, що в будинковій книзі №15 Великодальницької сільської ради на сторінці №141 під №972 є запис про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , але запис виправлено (мовою оригіналу листа Великодальницької сільської ради).

У висновку зазначено, що переглядом будинкової книги №15 (а.с.83-85) Великодальницької сільської ради складеної за 1987 - 1989 роки (надано оригінал до Головного управління для перевірки) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув із Баку, Азербайджанська Республіка та є запис(штамп) про реєстрацію місця проживання з 09.12.1988 за паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_5 , виданого 03.05.1993 « 14 отд. упр. полиции Сабунчинского р-на г. Баку» (запис здійснено зі скороченням російською мовою) та запис про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС в Одеській області.

Крім того, вказано у висновку, із запису будинкової книги на сторінці №141 вбачається, що у графі: «фамилия, имя отчество, уроженец (республики, края, области, района, села, города) семейное положение...», порядковий номер 972 є виправлення у прізвищі та наклеєно поверх ще один запис із зазначенням прізвища « ОСОБА_5 ».

Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як громадянин Азербайджанської Республіки подавав 27.11.2002 документи на оформлення залишення на постійне проживання в Україні на підставі реєстрації шлюбу з громадянкою України. Особою надані наступні документи:

- заява про залишення в Україні на постійне проживання від 27.11.2002 (а.с.86-89);

- копія паспорта громадянина Азербайджанської Республіки № НОМЕР_6 (дата видачі - 27.11.1998, термін дії - 27.11.2003, орган видачі - MINISTRY OF INTERNAL AFFAIRS) (а.с.90-91);

- копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого відділом РАГС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 05.10.2001 (а.с.92);

- копія паспорта громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_8 , виданого 14 відділом управління поліції Сабунчинського району м. Баку 03.05.1993 (а.с.93-94);

- копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 , виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 19.05.1997 дружини на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.95-96).

У заяві - анкеті про залишення в Україні на постійне місце проживання особою зазначено адресу: АДРЕСА_2 . Заява була подана особою за адресою місця проживання дружини ОСОБА_2 .

У висновку зазначено, що в матеріалах справи наявна заява від 11.07.2003 ОСОБА_2 із проханням відмовити в оформленні посвідки на проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із розірванням шлюбу (а.с. 97). Відповідно чого, рішення про залишення в Україні на постійне місце проживання в України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймалось.

В матеріалах справи про оформлення залишення в Україні на постійне проживання наявна копія паспорта громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_8 , виданого 03.05.1993, 14 відділом управління поліції Сабунчинського району м. Баку на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на сторінці 6 паспорта вбачається (прописка) реєстрація місця проживання на території Азербайджанської Республіки з 10.08.1992 по 14.11.2000.

Враховуючи виправлення (наклеювання) у будинковій книзі Великодальницької сільської ради про реєстрацію місця проживання з 09.12.1988 та дані реєстрації місця проживання у паспорті громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 з 10.08.1992 по 14.11.2000 на території Азербайджанської Республіки, а також наявність в особи паспорта громадянина Азербайджанської Республіки.№Р0539040 є підстави вважати, що особа не була зареєстрована на території України станом на 24.08.1991 та/або 13.11.1991.

У висновку вказано, що враховуючи встановлену у ході перевірок інформацію, а саме: розбіжність в реєстрації (прописці) місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нібито з 09.12.1988, (вбачається виправлення, наклеювання в будинковій книзі Великодальницької сільської ради), зазначення реєстрації місця проживання(прописки) у паспорті зразка СРСР 1974 року серії НОМЕР_2 , з 10.08.1992 по 14.11.2000, відсутність заяви про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Біляївським РВ УМВС України 20.06.2003 (у зв`язку з чим не є можливим встановити підстави видачі даного паспорта громадянина України), наявність паспорта громадянина Азербайджанської Республіки № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, водночас, відсутність інформації про факт прийняття до громадянства України, є підстави вважати, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , оформлений 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог Закону України «Про громадянство України» та вимог Інструкції №316.

Відповідно до бази даних ЄІАС УМП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон не звертався.

Підсумовуючи, в оскаржуваному висновку зазначено, що: «Перевірку підстав видачі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця Азербайджанської Республіки, вважати закінченою.

Паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджанської Республіки, визнати оформленим з порушенням законодавства, а саме: положень Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-ІІІ та Інструкції щодо Правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженою наказом МВС від 17.08.1994 №316.

Отже, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Азербайджанської Республіки, визнати недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню відповідно до підпункту 8 пункту 108 Порядку №302».

Не погоджуючись із зазначеним висновком, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» № 2235-III від 18.01.2001 (далі - Закон №2235-ІІІ, у первісній редакції).

Відповідно до статті 1 Закону №2235-ІІІ громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Як визначено приписами п.1 ч.1 ст. 2 Закону №2235-ІІІ, законодавство України про громадянство ґрунтується, зокрема, на принципі єдиного громадянства громадянства держави Україна.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2235-III: зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство іншої держави і протягом одного року з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства іншої держави до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, у якої прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства, документа про припинення громадянства у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства), або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи, або висока вартість оформлення виходу з іноземного громадянства, що перевищує мінімальну заробітну плату, встановлену в Україні.

Згідно з п.1 - 3 ч.1 ст.3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" ( 1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", а також діти таких осіб, які прибули разом з батьками в Україну, якщо на момент прибуття в Україну вони не досягли повноліття.

Приписами ч.1 ст.8 Закону № 2235-ІІІ визначено, що особа, яка сама або хоча б один з її батьків, дід чи баба, повнорідні брат чи сестра народилися або постійно проживали до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України відповідно до статті 5 Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), а також на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, що взяв зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її діти реєструються громадянами України.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, які є іноземцями, мають припинити іноземне громадянство і подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до органу, що здійснив реєстрацію, протягом року з моменту реєстрації її громадянином України. Якщо особи, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, або їм надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави або міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави.

При цьому, у статті 1 Закону № 2235-ІІІ наведено визначення проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України, визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (далі за текстом - Порядок № 215, станом на дату виникнення спірних правовідносин видача визнаного недійсним паспорта громадянина України позивача).

Відповідно до п.1 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України або виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Заяви з питань громадянства оформлюються: про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я начальника Головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі за місцем проживання особи (п.2 Порядку № 215).

Заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні, - до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України за місцем проживання особи (п.4 Порядку № 215).

Згідно п.7 Порядку №215 встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п.8 Порядку №215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР; в) рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР; в) рішення суду, яке підтверджує факт проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п.13 Порядку №215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону особа подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР із внесеним написом "громадянин України".

Згідно з п.22 Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України відповідно до статті 5 Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), а також на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає такі документи: а) заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один з таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - декларацію про відмову від іноземного громадянства разом з документом, що підтверджує надання особі статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які перебувають у громадянстві держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України та набуття громадянства України відповідно до законодавства України; - документ, що підтверджує факт припинення іноземного громадянства, - для іноземців, які перебувають у громадянстві держав, міжнародні договори України з якими дозволяють особам звертатися для набуття громадянства України за умови, якщо вони доведуть, що не є громадянами цих держав; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для інших категорій іноземців. Зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави або міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи о ІНФОРМАЦІЯ_4 на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Положеннями п. 23 Порядку № 215 визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 16 липня 1990 року на територіях, зазначених у абзаці першому пункту 22 цього Порядку (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 22 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 16 липня 1990 року на зазначеній території.

Отже, зазначені вище норми регулюють правила визначення належності особи до громадянства України, зокрема щодо громадянина колишнього СРСР, якщо такий постійно проживав на території, яка стала територією України до 24.08.1991 чи іноземців, які постійно проживали до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України.

Суд зазначає, що позивачем до суду не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що він постійно проживав на території, яка стала територією України до 24.08.1991, так само як не надано доказів звернення у встановленому порядку до уповноважених органів для документування його громадянином України відповідно до п.8 Порядку №215.

Так, як вбачається з архівної довідки Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова від 08.11.2022 №24-01-1342 (а.с.17), така стосується особи ОСОБА_1 , 1967 року народження.

Як вбачається з військового квитка НОМЕР_10 від 17.04.1989, такий виданий на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, з матеріалів справи вбачається дата народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, архівна довідка Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова від 08.11.2022 №24-01-1342 та військовий квиток НОМЕР_10 від 17.04.1989 не є документами, які можуть підтверджувати проживання позивача на території, яка стала територією України.

Не може бути таким доказом і будинкова книга для прописки громадян КН №15 (а.с.83-85), оскільки у такій книзі міститься запис щодо прописки ОСОБА_6 , а не ОСОБА_1 .

Інших доказів на підтвердження того, що позивач постійно проживав на території, яка стала територією України до 24.08.1991 (наприклад, паспорта громадянина колишнього СРСР з відміткою про реєстрацію чи рішення суду про встановлення факту проживання) позивачем до суду не надано.

Також суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянином Азербайджану, що підтверджується паспортом громадянина Азербайджану НОМЕР_3 від 27.11.1998 для виїзду закордон.

Суд зазначає, що сплив терміну дії такого закордонного паспорту 27.11.2003 не є свідченням втрати позивачем громадянства Азербайджану.

Те, що ОСОБА_1 є громадянином Азербайджану визнавалось і ним самим при подачі 06.02.2003 (тобто до видачі йому 20.06.2003 Біляївським РВ УМВС України паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ) до ВПР та МР УМВС України в Одеській області заяви-анкети про залишення в Україні на постійне мешкання (а.с.86-89).

Крім того, зважаючи на набуття позивачем громадянства Азербайджану, ним до суду не надано доказів подання документів, які подаються разом із заявою про встановлення належності до громадянства України, зокрема доказів відмови від іноземного громадянства чи документу, що підтверджує факт припинення іноземного громадянства чи зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Відповідно до п.6 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України від 17.08.1994 №316 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) видача громадянам паспортів проводиться на підставі свідоцтва про народження.

При відсутності в органах реєстрації актів громадського стану актових записів про реєстрацію народження паспорти громадянам віком понад 16 років можуть бути видані на підставі одного з таких документів, що підтверджують час і місце народження:

- засвідченої в установленому порядку і скріпленої гербовою печаткою виписки з погосподарської книги сільської, селищної Ради народних депутатів про те, що дана особа народилася і постійно проживає в указаному адміністративному районі;

- військового квитка - для військовослужбовців, звільнених з лав Збройних Сил України;

- документа, виданого громадянину України у зв`язку з прибуттям в України в порядку угоди з іншими державами чи в порядку репатріації (рееміграції) і переселення;

- довідки про прийняття до громадянства України;

- довідки, виданої працівниками ВІР, про здачу загальногромадянського закордонного паспорта, паспорта громадянина України для виїзду за кордон - для громадян України, які постійно проживають за кордоном, при поверненні їх в Україну на постійне проживання;

- довідки про звільнення - для осіб, звільнених з місць позбавлення волі, якщо вони до засудження не мали паспортів чи останні в них не вилучалися і до особових справ приєднані не були.

Відтак, враховуючи ненадання до суду належних та достатніх доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 постійно проживав на території, яка стала територією України до 24.08.1991, так само як ненадання позивачем до суду доказів прийняття його до громадянства України, відтак суд вважає, що відповідачем правомірно прийнято висновок №15/2023 від 31.01.2023 за результатами службової перевірки оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства та що позовні вимоги є необґрунтованими.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування висновку №15/2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 31.01.2023 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_11 ).

Відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Преображенська, 44, м.Одеса, 65014, ).

Суддя О.А. Вовченко