Справа № 120/4434/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 серпня 2023 р. Справа № 120/4434/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій (бездіяльності) відповідача щодо виявилась у невидачі йому талону-підтвердження після отримання його письмової заяви від 06.10.2022, у ненаданні відповіді на вказану заяву та у незабезпеченні збереження адресованих позивачу посилок від 14.02.2022, від 24.02.2023.

Ухвалою від 05.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

01.06.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема зазначив, що всі посилки та бандеролі які надходять до засуджених що відбувають покарання у ДУ «Вінницька УВП (1)» реєструються в журналі «Обліку посилок, бандеролей, що надійшли на адресу ДУ «Вінницька УВП (1)» на ім`я засуджених та їх вмісту». В журналі зазначається дата надходження посилки, відправник та вміст посилки.

Представник відповідача зауважив, що позивач не надав доказів того, що надіслані 14.02.2022 та 24.02.2023 ОСОБА_2 для ОСОБА_1 посилки були отримані ДУ «Вінницька УВП (1)» 16.02.2022 та 27.02.2023 відповідно. Згідно відомостей ДУ «Вінницька УВП (1)», посилки на ім`я ОСОБА_1 у вказані вище дні ДУ «Вінницька УВП (1)» не надходили, та установою не приймались.

Щодо тверджень позивача про ненадсилання адміністрацією установи письмових звернень ОСОБА_1 від 24.10.2022, 30.01.2023, 31.01.2023 (2 звернення), 13.02.2023, 03.03.2023 (2 звернення), представник відповідача вказав, що звернення (кореспонденція) засуджених чи осіб, взятих під варту, до адміністрації органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань подаються до адміністрації установи виконання покарань, слідчого ізолятора.

Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому чи особі, взятій під варту, видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона- підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату (абзац четвертий пункту 4 розділу І Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2013 року 1304/5.

Реєстрація вихідної кореспонденції від засуджених в ДУ «Вінницька УВП (1)» здійснюється в журналі №6463н «Обліку вихідної кореспонденції осіб які тримаються в установі виконання покарань».

Представник відповідача вказав, що згідно записів в даному журналі засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 за період часу з 24.10.2022 по 03.03.2023 направляв наступну кореспонденцію: 11.10.2022. вих. №2239 - закритий лист - Вінницький міський суд; 24.10.2022. вих. №2380 - закритий лист - Дніпровський апеляційний суд; 01.11.2022. вих. №2447 - закритий лист - Вінницький апеляційний суд; 01.11.2022. вих. №2448 - закритий лист - Дніпровський апеляційний суд; 07.11.2022. вих. №2498 - закритий лист - Верховний Суд України; 01.12.2022. вих. №2694 - закритий лист - Верховний Суд України; 30.12.2022. вих. №3083 - закритий лист - Вінницький окружний адміністра тивний суд; 30.12.2022 вих. №3087 - заява - Державне бюро розслідувань м. Київ; 30.12.2022. вих. №3088 - заява - Державне бюро розслідувань м. Київ; 09.01.2023. вих. №3122 - розписка - Вінницький міський суд; 24.01.2023. вих. №3164 - закритий лист - Вінницький апеляційний суд; 24.01.2023. вих. №3165 - закритий лист - Верховний Суд України; 24.01.2023. вих. №3166 - закритий лист - Верховний Суд України; 30.01.2023. вих. №3164 - закритий лист - Вінницький апеляційний суд; 30.01.2023. вих. №3165 - закритий лист - Верховний Суд України; 30.01.2023. вих. №3166 - закритий лист - Верховний Суд України; 16.02.2023. вих. №32198 - закритий лист - Державне бюро розслідувань м.Київ; 01.03.2023. вих. №32473 - закритий лист - Верховний Суд України; 03.03.2023. вих. №32497 - закритий лист - Кіровський районний суд; 03.03.2023. вих. №32498 - закритий лист - Голосіївський районний суд.

Стороною відповідача було наголошено на тому, що відповідна кореспонденція позивачем направлялась в закритих листах до державних органів, а тому адміністрація установи не володіє інформацією про наповнення відповідних поштових відправлень.

При цьому, будь якої іншої кореспонденції від засудженого ОСОБА_1 на відправку до адміністрації установи не надходило.

12.06.2023 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог, вказуючи при цьому, що стороною відповідача не наведено належних обґрунтувань правомірності допущеної протиправної бездіяльності/дій.

Зокрема, позивач вказав на те, що відзив на позовну заяву не містить заперечень щодо позовних вимог, які стосуються допущення з боку адміністрації установи протиправної бездіяльності, що виявилась у не видачі йому талону-підтвердження після отримання від засудженого письмової заяви від 06.10.2022.

Також вказав, що відповідач не спростував належним чином доводів позивача наведених у позовній заяві в частині незаконного блокування адміністрацією Установи виходу його кореспонденції, адресованої суду.

Позивач звернув увагу на те, що відповідач погоджується з тим, що представником адміністрації Установи від нього було прийнято письмову кореспонденцію в запечатаному вигляді (конверті) від 24 жовтня 2022 року, 30 січня 2023 року, 31 січня 2023 року (2 звернення), 13 лютого 2023 року, 3 березня 2023 року (2 звернення), про яку йдеться в позові. Однак, на переконання позивача, представник відповідача не подав до суду доказів надсилання адміністрацією Установи цих звернень за належністю номери поштових відправлень (зазначаються також посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка надсилає звернення). Висловив припущення, що ці звернення були незаконно вскриті, переглянуті та вкрадені окремими службовими особами Установи з метою унеможливлення розгляду і вирішення судом порушених у них питань. За даним фактом Вінницькою окружною прокуратурою Вінницької області розпочато кримінальне провадження № 0000158 від 29 березня 2023 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 163 Кримінального кодексу України.

Вказав, що унаслідок указаних протиправних дій йому було завдано моральної шкоди.

Щодо позовних вимог в частині допущення з боку посадових осіб відповідача протиправної бездіяльності, що виявилась у незабезпеченні збереження адресованої йому посилки від 14 лютого 2022 року, повідомив, що, як йому стало відомо, під час направлення 14.02.2022 його товаришем ОСОБА_2 посилки через відділення ТОВ «Нова пошта» в місті Дніпро на поштову адресу Установи, співробітником ТОВ «Нова пошта» помилково отримувачем посилки вказано прізвище, ім`я та по батькові відправника. Також зазначив, що посадові особи відповідача були обізнані про допущену помилку та мав розуміння кому саме надіслано посилку. При цьому, в усній форму йому було повідомлено, що відповідальним працівником Установи посилку було прийнято від кур`єра ТОВ "Нова Пошта", проте так і не передана засудженому.

Крім того, зазначив, що так само йому не було передано посилку, що була надіслана 24.02.2023 йому від його батька ОСОБА_3 .

Наведене, на переконання позивача, свідчить про викрадення окремими працівниками Установи надісланих йому посилок.

Повідомив, що за фактом можливого викрадення окремими працівниками Установи вмісту Посилки (коштовні речі) розпочато кримінальне провадження № 0000230 від 10 червня 2022 року за частиною другою статті 185 КК України, а за фактом можливого викрадення окремими працівниками Установи вмісту згаданої вище посилки від 24 лютого 2023 року (важливі юридичні документи) та його вихідної закритої письмової кореспонденції (11 звернень) кримінальне провадження № 0000222 від 02 травня 2023 року за частиною четвертою статті 185 КК України. Досудове розслідування в зазначених кримінальних провадженнях триває.

31.07.2023 стороною відповідача до суду подано письмові пояснення, в яких представник ДУ "Вінницька УВП (1)" детально роз`яснив порядок отримання та надсилання поштових відправлень, які направляються засудженими, зокрема, до суду. Повторно вказав, що конверти були отримані від позивача в запечатаному вигляді, огляд таких відправлень адміністрацією установи не проводиться, а опис вмісту таких відправлень в журнал №6463н «Обліку вихідної кореспонденції осіб які тримаються в установі виконання покарань» записується зі слів засудженого, про що йому видасться відповідний талон-підтвердження. Таким чином, на переконання відповідача адміністрація установи не несе відповідальності за вміст даних відправлень.

Оскільки такі поштові відправлення надсилаються звичайними листами, їх реєстрація в поштовому відділенні не відбувається, а листи помішуються до поштової скриньки найближчого до установи поштового відділення.

Вся зареєстрована в журналі №6463н «Обліку вихідної кореспонденції осіб які тримаються в установі виконання покарань» кореспонденція ОСОБА_1 за період часу з 24.10.2022 по 03.03.2023, у відповідності до Інструкції була поміщена в запечатаному вигляді до поштової скрині найближчого відділення пошти, та відправлена простими листами.

01.08.2023, позивач також подав до суду власні письмові пояснення, в яких звернув увагу суду на те, що з наданих відповідачем пояснень слідує, що поштові відправлення 30.01.2023 до Дніпровського апеляційного суду, 31.01.2023 до Вінницького окружного адміністративного суду, 31.01.2023 до Вінницького окружного адміністративного суду та 13.02.2023 до Вінницького міського суду Вінницької області, 13.02.2023 до Вінницького окружного адміністративного суду на відправку до адміністрації Установи від засудженого ОСОБА_3 не надходили. В противагу цьому, до пояснень додав талони-підтвердження про прийняття відповідачем від нього поштової кореспонденції у вказані дати до вказаних вище судів.

03.08.2023 представником відповідача до суду надано додаткові письмові пояснення, в яких повідомив, що в канцелярії ДУ «Вінницька УВП (№1)» відсутні відомості про надходження та реєстрацію звернення ОСОБА_1 від 06.10.2022 на ім`я начальника установи - ОСОБА_4 про ознайомлення позивача із результатами (виявленими фактами та обставинами) проведеного внутрішнього розслідування за його заявою від 7 березня 2022 року про можливий факт викрадення окремими працівниками установи його посилки від 14 лютого 2022 року та 16 лютого 2022 року.

Також звернуто увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів (наприклад копії заяви із вхідним номером реєстрації та підписом відповідальної особи яка могла прийняти таку заяву), на підтвердження факту прийняття адміністрацією установи його заяви від 06.10.2022 про ознайомлення позивача із результатами (виявленими фактами та обставинами) проведеного внутрішнього розслідування за його заявою від 7 березня 2022 року про можливий факт викрадення окремими працівниками установи його посилки від 14 лютого 2022 року та 16 лютого 2022 року, що на думку відповідача свідчить про те, що позивач не звертався із зазначеною заявою на ім`я начальника установи виконання покарань.

Окрім того відповідач зазначив, що службове розслідування, про яке зазначає позивач в своїй заяві від 06.10.2022, начальником установи виконання покарань не призначалось та не проводилось.

Разом із тим, як зазначалось у відзиві перевірка по факту можливого зникнення посилок ОСОБА_1 в лютому 2022 року проводилась працівниками ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницький, що поширює свою діяльність на Вінницьку область. Ознайомити позивача із результатами даної перевірки установа виконання покарань не має можливості, оскільки вони зберігаються в ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницький, що поширює свою діяльність на Вінницьку область.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм юридичну оцінку суд встановив, що ОСОБА_1 відбуває кримінальне покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

Я зазначає позивач в позовній заяві, 14 лютого 2022 року ОСОБА_5 відправив на ім`я засудженого ОСОБА_1 через відділення №30 ТОВ «Нова Пошта» в місті Дніпро посилку оголошеною вартістю 3000 гривень. Як зазначає позивач дана посилка була отримана установою 16 лютого 2022 року, однак не видана позивачу.

Також, позивач повідомив, що аналогічна ситуація виникла із посилкою, яка була надіслана йому його батьком ОСОБА_3 24.02.2023 через відділення №13 ТОВ "Нова Пошта" в м. Дніпро.

Відповідні дії окремих працівників ДУ «Вінницька УВП (№1)» позивач розцінює як викрадення посилки.

Також позивач зазначив, що 07.03.2022 він через адміністрацію Установи звернувся в порядку статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) звернувся до Вінницької обласної прокуратури з письмовою заявою про вчинення стосовно нього злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), окремими працівниками Установи. За Заявою та на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Клапоущака С. Ю. від 03 червня 2022 року у справі № 127/8203/22, провадження № 1-кс/127/3467/22, уповноваженою особою Вінницької обласної прокуратури 10 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 унесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України.

В свою чергу, як повідомив у відзиві на позовну заяву представник відповідача, ОСОБА_3 звертався із заявою про викрадення його посилок працівниками ДУ «Вінницька УВП (№1)» до ДБР. Працівниками територіального управління ДБР. розташованого у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Вінницьку область, проводилась перевірка викладених в заяві обставин, та інформація про надходження посилок на ім`я ОСОБА_1 16 лютого 2022 року та 27 лютого 2023 року до ДУ «Вінницька УВП (№1)» не підтвердилась.

Поряд із цим, позивач зазначив, що 06.10.2022 він звернувся до начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" із письмовою заявою, в якій просив ознайомити його з результатами (виявленими фактами та обставинами) проведеного внутрішнього службового розслідування за його заявою від 07.03.2022 про можливий факт викрадення окремими працівниками Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" його посилки з речами від 16.02.2022.

Позивач в позовній заяві стверджує, що всупереч вимогам Закону України "Про звернення громадян" та Наказу Міністерства юстиції України 02.07.2013 № 1304/5 адміністрацією Установи після отримання зазначеного звернення від 06.10.2022 йому не було видано талон-підтвердження та, в подальшому, письмової відповіді.

Крім того, позивач в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях стверджував, що адміністрацією Установи було допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась у ненадсиланні його письмових звернень від 24 жовтня 2022 року, 30 січня 2023 року, 31 січня 2023 року (2 звернення), 13 лютого 2023 року, 03 березня 2023 року (2 звернення) за належністю, а саме:

- 24 жовтня 2022 року до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу слідчої судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієвої Ф. М. від 21 вересня 2022 року у справі №203/3559/22, провадження № 1-кс/0203/2945/2022 (у запечатаному конверті);

- 30 січня 2023 року повторно до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на згадану вище ухвалу слідчої судді (у запечатаному конверті);

- 31 січня 2023 року до Вінницького окружного адміністративного суду позовної заяви до Установи про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (у запечатаному конверті);

- 31 січня 2023 року до Вінницького міського суду Вінницької області клопотання про вирішення питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (у запечатаному конверті), у якому порушив питання про визнання незаконним і скасування певного рішення адміністративної комісії Установи щодо ОСОБА_1

- 13 лютого 2023 року до Вінницького окружного адміністративного суду заяву в рамках адміністративної справи № 120/7441/22 за позовом ОСОБА_1 до Установи про визнання дій і бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії від 14 вересня 2022 року (у запечатаному конверті);

- 03 березня 2023 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська скаргу на бездіяльність слідчого (у запечатаному конверті);

- 03 березня 2023 року до Голосіївського районного суду міста Києва скаргу на бездіяльність слідчого (у запечатаному конверті).

Не погоджуючись з вказаними діями та бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду (ч. 3 ст. 63 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (ч.ч. 1, 2 ст. 7 КВК України).

Так, надаючи оцінку посиланням позивача щодо допущення з боку адміністрації Установи протиправної бездіяльності, яка виразилась у ненадсиланні письмових звернень ОСОБА_1 від 24 жовтня 2022 року, 30 січня 2023 року, 31 січня 2023 року (2 звернення), 13 лютого 2023 року, 03 березня 2023 року (2 звернення) за належністю, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 151 КВК України встановлено, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.

Перелік прав та обов`язків засуджених до позбавлення волі наведено у ст. 107 КВК України, частиною 1 якої визначено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі й здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КВК України засуджені мають право, зокрема звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань.

Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату.

Засудженим дозволяється одержувати і відправляти листи і телеграми за свій рахунок без обмеження їх кількості (ч. 1 ст. 113 КВК України).

На виконання вимог статей 8, 107, 113 КВК України, статей 7, 9, 13 Закону України "Про попереднє ув`язнення" та з метою регулювання порядку організації перегляду кореспонденції, яку одержують або відправляють засуджені до позбавлення волі та особи, взяті під варту, розроблено Інструкцію з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2013 № 1304/5 (далі-Інструкція № 1304/5).

Відповідно до п. 4 Інструкції № 1304/5 звернення (кореспонденція) засуджених чи осіб, взятих під варту, до адміністрації органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань подаються до адміністрації установи виконання покарань, слідчого ізолятора. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому чи особі, взятій під варту, видається талон-підтвердження (додаток 1). Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату з урахуванням вимог Закону України "Про попереднє ув`язнення", Кримінально-виконавчого та Кримінального процесуального кодексів України.

Такі звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань або слідчого ізолятора, у свою чергу, останні мають надати талон-підтвердження.

Форма талону-підтвердження визначена додатком 1 до Інструкції № 1304/5. Зокрема, талон містить інформацію про особу, якій його видано про те, що від нього (неї) прийнято для надсилання у запечатаному вигляді конверт та інформацію про найменування адресата.

Відповідно до п.п. 6-8 п. 3 розділу VII Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5 (далі - Правила № 1769/5) кореспонденція, яку ув`язнені та засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подання. Кореспонденція, яку ув`язнені та засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Кореспонденція, яку ув`язнені чи засуджені адресують захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до положень КПК, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подання. Кореспонденція, яку ув`язнені та засуджені одержують від такого захисника, перегляду не підлягає.

Ув`язнений та засуджений має право передати кореспонденцію з питань кримінального провадження захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до КПК, безпосередньо під час побачення з ним.

Перед надісланням кореспонденції, зазначеної в пунктах 6, 7 цієї глави, ув`язнені та засуджені особисто запечатують її у конверти та передають відповідальній посадовій особі СІЗО.

Під час отримання такої кореспонденції для надіслання відповідальна посадова особа СІЗО видає ув`язненому чи засудженому талон-підтвердження (додаток 21).

Відповідно до п. 2 розділу XIII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України 28.08.2018 № 2823/5 (далі № 2823/5) кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та його представникам, Європейському суду з прав людини, суду, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, прокурору, захиснику у кримінальному провадженні, який здійснює свої повноваження відповідно до статті 45 Кримінального процесуального кодексу України, або отримують від них, перегляду не підлягає і протягом доби з часу її подання надсилається за належністю або вручається засудженим у запечатаному вигляді (конверті). Кореспонденція, яку засуджені адресують іншим органам державної влади, органам місцевого самоврядування та об`єднанням, надсилається за належністю протягом трьох діб з часу її подання.

Під час отримання такої кореспонденції для відправлення начальник відділення, а у вихідні і неробочі дні - ЧПНУ видає засудженому талон-підтвердження відповідно до законодавства.

З аналізу вищезазначених положень Інструкції № 1304/5, Правил № 2823/5 та Правил № 1769/5 суд доходить висновку, що за загальним правилом талон-підтвердження підлягає видачі засудженому/особі, взятій під варту у разі подання звернення (кореспонденції) з метою їх направлення.

З доданих позивачем до додаткових письмових пояснень (вх. №44485 від 01.08.2023) копій виданих ДУ "Вінницька УВП (№1)" талонів-підтверджень слідує, що відповідачем прийнято від засудженого ОСОБА_1 вихідну письмову кореспонденцію, а саме:

- 24.10.2022 кореспонденцію, адресовану Дніпровському апеляційному суду;

- 30.01.2023 повторно кореспонденцію, адресовану Дніпровському апеляційному суду;

- 31.01.2023 кореспонденцію, адресовану Вінницькому окружному адміністративному суду;

- 31.01.2023 кореспонденцію, адресовану Вінницькому міському суду Вінницької області;

- 13.02.2023 кореспонденцію, адресовану Вінницькому окружному адміністративному суду;

- 03.03.2023 кореспонденцію, адресовану Кіровському районному суду міста Дніпропетровська;

- 03.03.2023 кореспонденцію, адресовану Голосіївському районному суду міста Києва.

Записи про прийняття до відправлення вищезазначеної кореспонденції, окрім відправлень від 31.01.2023 та 13.02.2023 внесені до Журналу обліку кореспонденції, витяг з якого відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву.

Як повідомив у відзиві на позовну заяву представник відповідача, вся зареєстрована у відповідному Журналі кореспонденція, отримана від засудженого ОСОБА_1 за період часу з 24.10.2022 по 03.03.2023, у відповідності до інструкції була поміщена в запечатаному вигляді до поштової скрині найближчого відділення пошти та відправлена простими листами.

Відповідно, з моменту поміщення отриманої від засудженого в запечатаному вигляду поштової кореспонденції до поштової скрині, ДУ "Вінницька УВП (№1)" не несе відповідальність з подальше пересилання відповідного відправлення адресату.

Таким чином, за наявних в матеріалах справи доказів суд вважає, що наявність в Журналі вихідної кореспонденції ДУ "Вінницька УВП (№1)" відмітки про отримання від засудженого ОСОБА_1 кореспонденції від 24.10.2022, 30.01.2023, 03.03.2023, в силу встановленого порядку організації перегляду кореспонденції, яку одержують або відправляють засуджені до позбавлення волі та особи взяті під варту, є належним та достатнім доказом, який підтверджує їх надсилання за визначеною самостійно позивачем на конвертах адресою.

Крім того, згідно відомостей комп`ютерної системи "Діловодство спеціалізованого суду" кореспонденція надіслана засудженим ОСОБА_1 13.02.2023 до Вінницького окружного адміністративного суду по адміністративній справі №120/7441/22 зареєстрована у відповідну справу 14.02.2023 за вх. № 6231/23, а відтак безсумнівно була надіслана відповідачем до суду попри відсутність відомостей у Журналі вихідної кореспонденції ДУ "Вінницька УВП (№1)".

Водночас, щодо кореспонденції поданої засудженим ОСОБА_1 31.01.2023 для направлення Вінницькому окружному адміністративному суду та Вінницькому міському суду Вінницької області суд констатує, що відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що така кореспонденція була направлена адресатам. Більш того, наведений у відзиві на позовну заяву перелік отриманої від позивача в період з 24.10.2022 по 03.03.2023 перелік поштової кореспонденції, взагалі свідчить про те, що відповідач заперечує отримання від засудженого ОСОБА_1 поштової кореспонденції 31.01.2023.

Проте, суд відповідну позицію сторони відповідача оцінює критично, адже в матеріалах справи містяться видані ОСОБА_1 талони-підтвердження, які датовані саме 31.01.2023 із зазначенням адресатів: Вінницький окружний адміністративний суд та Вінницький міський суд Вінницької області.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав належних та допустимих доказів в підтвердження виконання покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення надсилання отриманої 31.01.2023 від засудженого ОСОБА_1 поштової кореспонденції на адресу Вінницького окружного адміністративного суду та на адресу Вінницького міського суду Вінницької області.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність ДУ "Вінницька УВП (№1)", яка виразилась у ненадсиланні письмових звернень ОСОБА_1 від 31 січня 2023 року (2 звернення) за належністю.

Щодо звернення ОСОБА_1 із заявою на ім`я начальника ДУ "Вінницька УВП (№1)" Дудоладова А.А. від 06.10.2022 про ознайомлення позивача із результатами (виявленими фактами та обставинами) проведеного внутрішнього розслідування за його заявою від 7 березня 2022 року про можливий факт викрадення окремими працівниками установи його посилки від 14 лютого 2022 року та 16 лютого 2022 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КВК України засуджені мають право «давати пояснення і вести листування, а також звертатися з пропозиціями, заявами і скаргами рідною мовою. Відповіді засудженим даються мовою звернення. У разі відсутності можливості дати відповідь мовою звернення вона дається українською мовою з перекладом відповіді на мову звернення, який забезпечується органом або установою виконання покарань».

Згідно п. 1 розділу III Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.0820 №2823/15 (далі - Правила), «засуджені мають право подавати пропозиції, заяви та скарги в усній, чи письмовій формі від свого імені. Письмові пропозиції, заяви та скарги направляються за належністю через адміністрацію установи виконання покарань. Вони реєструються в канцелярії установи виконання покарань і не пізніше ніж у триденний строк відправляються адресатам».

Як повідомив представник відповідача у наданих суду письмових пояснення, у канцелярії ДУ «Вінницька УВП (№1)» відсутні відомості про надходження та реєстрацію звернення ОСОБА_1 від 06.10.2022 на ім`я начальника установи - Дудоладова А.А. про ознайомлення позивача із результатами (виявленими фактами та обставинами) проведеного внутрішнього розслідування за його заявою від 7 березня 2022 року про можливий факт викрадення окремими працівниками установи його посилки від 14 лютого 2022 року та 16 лютого 2022 року.

В контексті повідомлених стороною відповідача обставин суд враховує, що хоч ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України й визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, проте дана норма не невилює й обов`язку визначеного частиною першою вказаної статті проте, що кожна з сторін повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку варто врахувати, що як вже зазначалось вище, згідно п. 4 Інструкції № 1304/5 про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому чи особі, взятій під варту, видається талон-підтвердження. Позивачем самостійно до матеріалів справи надано низку виданих адміністрацією ДУ «Вінницька УВП (№1)» талонів-підтверджень в підтвердження отримання від нього звернень (кореспонденції). За даних обставин в суду відсутні підстави вважати, що відповідач не дотримується положень Інструкції № 1304/5 в частині видачі засудженому талону-підтвердження про отримання від останнього відповідного звернення (кореспонденції).

Водночас суд констатує, що позивачем не надано жодних доказів (наприклад копії заяви із вхідним номером реєстрації та підписом відповідальної особи яка могла прийняти таку заяву), на підтвердження факту прийняття адміністрацією установи його заяви від 06.10.2022 про ознайомлення позивача із результатами (виявленими фактами та обставинами) проведеного внутрішнього розслідування за його заявою від 7.03.2022 про можливий факт викрадення окремими працівниками установи його посилки від 14 лютого 2022 року та 16 лютого 2022 року.

Отже, позивачем не надано переконливих доказів в підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині, які стосуються прийняття відповідачем до розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.10.2022 та надання на неї відповіді

Відтак, за відсутності документального підтвердження повідомлених позивачем обставин, а також не повідомлення про існування таких, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не забезпечення права позивача на отримання талону-підтвердження про отримання заяви від 06.10.2023 та, як наслідок, визнання протиправної бездіяльності не розгляду такої заяви.

В свою чергу, надаючи оцінку позовним вимогам в частині визнання протиправною бездіяльність адміністрації ДУ "Вінницька УВП (№1)", що виявилась у незабезпеченні збереження надісланих йому посилки від 14.02.2022 та від 24.02.2023, суд зазначає наступне.

Так, в позовній заяві позивач стверджує, що окремими працівниками ДУ "Вінницька УВП (№1)" було викрадено надіслану йому його товаришем ОСОБА_2 14.02.2022 через відділення №30 ТОВ "Нова Пошта" посилку, оголошена вартість вмісту якої була визначена в розмірі 3000, 00 грн, а вартість доставки посилки 185,00 грн.

В підтвердження своєї позиції позивач вказав, що за даним фактом уповноваженою особою Вінницької обласної прокуратури 10.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000230 унесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

В наданих суду письмових поясненнях позивач зазначив, що при оформлення зазначеної посилки працівником ТОВ "Нова Пошта" було допущено помилку, а саме в експрес-накладній №4461 від 14.02.2022, яка є супровідним документом до посилки, в графі одержувач вказано прізвище, ім`я та по батькові відправника, замість вірних " ОСОБА_1 ".

З огляду на вказані пояснення щодо обставин направлення 14.02.2022 ОСОБА_2 посилки на адресу, за якої зареєстровано ДУ "Вінницька УВП (№1)", слід зазначити, що позивач самостійно визнає, що супровідна документація не містила відомостей про те, що посилка адресована саме засудженому ОСОБА_1 .

З наведеного можна дійти висновку, що посадові особи відповідача були позбавлені можливості встановити належність посилки особі, що утримується в ДУ "Вінницька УВП (№1)".

Поряд із цим, з наявної в матеріалах справи експрес-накладної №4461 від 14.02.2022 слідує, що 14.02.2022 ОСОБА_2 (відправник) направив приватній особі ОСОБА_2 (одержувач) за адресою: АДРЕСА_1 відправлення "товари для дому" вагою 20,29 кг, оголошена вартість 3000,00 грн.

Отже, в даному випадку правовідносини, що виникли внаслідок можливої втрати посилки, надісланої ОСОБА_2 як відправником, ОСОБА_2 як одержувачу, через відділення №30 ТОВ "Нова Пошта" згідно експрес-накладної №4461 від 14.02.2022 за адресою місця реєстрації ДУ "Вінницька УВП (№1)" не порушують прав та інтересів позивача, адже останній не є їх стороною.

З приводу тверджень позивача щодо ймовірної крадіжки окремими особами ДУ "Вінницька УВП (№1)" адресованої йому посилки від 24.02.2023, яка була надіслана через відділення ТОВ "Нова Пошта" його батьком ОСОБА_3 , суд в першу чергу враховує, що відповідні доводи позивача базуються лише на припущеннях останнього, адже до матеріалів справи не додано доказів вчинення посадовими особами відповідача правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Варто зазначити, що встановлення відповідних обставин можливе лише в порядку визначеному КПК України та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

В даному випадку відповідач в противагу позивачу вказує, що його посадовими особами такого правопорушення допущено не було, посилка від 24.02.2023 від ОСОБА_3 засудженому ОСОБА_1 до ДУ "Вінницька УВП (№1)" не надходила та установою не приймалась.

Поряд із цим, представник відповідача вказав, що позивач звертався із відповідною заявою про викрадення його посилок працівниками ДУ "Вінницька УВП (№1)" до ДБР. Працівниками територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Вінницьку область, проводилась перевірка викладених в заяві обставин, та інформація про надходження посилок на ім`я ОСОБА_1 16 лютого 2022 року та 27 лютого 2023 року до ДУ «Вінницька УВП (№1)» не підтвердилась.

З огляду на викладене, суд зазначає, що між сторонами існує спір, який не перебуває у площині публічно-правових відносин та належить вирішенню в порядку визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України.

Відповідно, до встановлення вини окремих посадових осіб ДУ «Вінницька УВП (№1)» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, передчасно стверджувати про те, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо незабезпечення зберігання надісланих позивачу посилок.

Отже, звернення до суду з такими вимогами є передчасними.

З огляду на викладене є передчасними й заявлені позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити на користь засудженого кошти в розмірі вартості неотриманих останнім посилок.

Стосовно вимоги позивача про стягнення на свою користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., то суд в першу чергу зазначає, що позивач в позовній заяві не навів належного обґрунтування в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, а також не наводить розрахунку її розміру.

Поряд із цим суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.03.2023 у справі №280/1530/20 у подібних правовіносинах, зазначено, що поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку згідно із загальними підходами до відшкодування моральної шкоди, що відповідатиме правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року в справі №750/6330/17.

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів, а суд не встановив, що негативні емоції позивача досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою. Відповідних доказів позивач не надав.

Відтак, оскільки позивачем не доведено і не надано відповідних доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також не наведено належних мотивувань, з яких він виходив при визначенні розміру цієї шкоди, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність адміністрації Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», що виявилась у надсиланні конвертів (у запечатаному конверті) засудженого ОСОБА_1 від 31 січня 2023 року адресованих:

- до Вінницького окружного адміністративного суду;

- до Вінницького міського суду Вінницької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 )

Відповідач: Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)" (вул. Брацлавська, 2 , м. Вінниця, 21001, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна