Справа № 160/9933/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2023 року Справа № 160/9933/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн, розмірі за період з 18.05.2022 по 15.01.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн, розмірі за період з 18.05.2022 по 15.01.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_1 з 25.02.2022 по 18.03.2023. Під час ведення бойових дій 18.05.2022 позивач отримав вогнепальні осколкові поранення грудної клітки, передньої черевної стінки, обох нижніх кінцівок та правої верхньої кінцівки. Внаслідок отриманого поранення, позивач з 18.05.2022 по 15.01.2023 перебував на стаціонарному лікування та у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК.
Посилаючись на положення постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивач вважає, що йому повинна бути виплачена додаткова грошова винагорода в розмірі 100000,00 грн., яка за розрахунками позивача склала 564586,00 грн. за 242 дні лікування перебування у відпустці за станом здоров`я. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди за вказаний період протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 витребувано від відповідача:
-витяг з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 , в т.ч. додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ 168 від 28.02.2023, за весь період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 ;
-довідку про розмір нарахованої додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі за час перебування військовослужбовця ОСОБА_1 на лікуванні та у відпустці за висновком ВЛК та докази її виплати.
Вимоги ухвали суду від 06.06.2023 відповідачем не виконано, витребувані документи не надано, у зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказує, що за період лікування з 18.05.2022 по 12.07.2022 позивачу виплачено додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн. в сумі 128709,67 грн. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2023 №1710.
Також, відповідач зазначає, що за період лікування з 19.07.2022 по 16.12.2023 та відпустки з 17.12.2022 по 15.01.2023 підстави для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. відсутні, оскільки позивач потрапив на лікування не з полю бою відразу після поранення.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що обов`язок медичних закладів або ВЛК вказувати у медичній документації ступінь тяжкості травм на момент видання медичних документів у спірний період відсутня.
Також, позивач наголошує на необгрунтованості та безпідставності висновків відповідача про відсутність права на отримання спірних виплат, оскільки позивач потрапив у лікарню не з поля бою.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 №41 та згідно з мобілізаційним планом зараховано до списків особового складу частини прапорщика ОСОБА_1 командира 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону.
Відповідно до Довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2022 №27/651 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) 18.05.2022 під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Веселе Харківського району Харківської області, внаслідок обстрілу зі сторони збройних сил Російської Федерації штаб-сержант ОСОБА_1 отримав вогнепальні осколкові поранення грудної клітки, передньої черевної стінки, обох нижніх кінцівок, правої верхньої кінцівки. Поранення отримане під час проходження військової служби та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини, під час відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, в зоні ведення бойових дій. Не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Тілесні ушкодження не спричинені собі навмисно.
Матеріалами справи підтверджено, що в результаті отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за висновками ВЛК, а саме:
з 18.05.2022 по 20.05.2022 Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Перевідний епікриз № 4926);
з 20.05.2022 по 15.06.2022 КП Полтавський обласний санаторій для дітей з порушенням опорно-рухового апарату ПОР (виписка № 9805);
з 15.06.2022 по 29.06.2022 КП Полтавський обласний санаторій для дітей з порушенням опорно-рухового апарату ПОР (виписка № 193);
з 13.07.2022 на 30 календарних днів відпустка (довідка ВЛК від 12.07.2022 № 60);
з 19.09.2022 по 12.12.2022 КНП «МКЛ № 8 ДМР (виписка № 4916);
з 17.12.2022 на 30 календарних днів відпустка (довідка ВЛК від 16.12.2022 № 3026).
Судом встановлено, що 13.003.2023 гарнізонна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_2 , за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 від 13.01.2023 №27/202 провела медичний огляд ОСОБА_1 для визначення ступеня придатності до військової служби за результатами якого складено Свідоцтво про хворобу №3215, яке затверджене регіональною ВЛК 14.03.2023 за №1610.
Пунктом 12 даного Свідоцтва встановлено поранення тяжкого ступеню. Поранення та травма пов`язані із захистом Батьківщини.
Відповідно до пункту 13 Свідоцтва та на підставі статті 76-а, 79-б графи ІІ Розладу хвороб, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Судом встановлено, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2023 №77, військовослужбовця за призовом штаб-сержанта ОСОБА_1 з 18.03.2023 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено на зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки, відповідачем, при звільненні позивача, не було проведено повного розрахунку (не виплачено додаткову винагороду у збільшеному до 100000грн. розмірі) та не повідомлено про нараховані виплати, позивач звернувся до відповідача з відповідним запитом.
У квітні 2023 року - доплата додаткової винагороди за період з 18.05.2022 року по 12.07.2022 року у розмірі 126779,03 грн.
Вважаючи дії відповідача щодо ненарахування та не виплати йому додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону №2011, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацем 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022) доповнено пунктом 2-1 наступного змісту: 2-1. «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
Суд вважає безпідставним та необгрунтованим посилання відповідача, як на підставу відсутності права на отримання спірної виплати за період з 19.07.2022 по 16.12.2023, той факт, що позивач потрапив на лікування не з поля бою відразу після поранення, оскільки жодним нормативно-правовим актом таких обмежень не передбачено.
Щодо тверджень відповідача про виплату позивачу збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди за період з 18.05.2022 по 12.07.2022 у сумі 128709,67 грн., суд зазначає, що оскільки відповідачем не надано розрахунку виплаченої допомоги по періодам (по місяцям), як було витребувано ухвалою суду від 06.06.2023, то суд позбавлений можливості перевірити дотримання відповідачем вимог Постанови №168 в частині визначення суми щомісячного платежу.
Оскільки, відповідачем не надано розрахунку складових виплаченої у квітні 2023 року суми у розмірі 126779,03 грн., то суд позбавлений можливості встановити той факт, що дана виплата являється саме додатковою винагородою, за період лікування, як зазначає відповідач.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 грн. винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з пунктом 9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Щодо тверджень відповідача про те, що у довідці ВЛК від 12.07.2022 №60 відсутній висновок про тяжкість поранення, як того вимагає формулювання Постанови №168, то суд звертає увагу відповідача на те, що дана Постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.
Тому, вжите у Постанові №168 формулювання «відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії» має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.
Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - «відпустка за станом здоров`я», передбачена Положенням, є тотожним за своїм юридичним змістом «відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії», передбаченій Постановою №168.
Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.
Щодо проведеного позивачем розрахунку розміру додаткової винагороди (564586,00грн.), яку відповідач повинен, на думку позивача, йому виплатити та кількості днів перебування на лікарняному та у відпустці (242 дня), суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 4 частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, видача наказу про виплату додаткової винагороди та розрахунок такої винагороди є виключною компетенцією командира військової частини, а тому суд не перевіряє в даному адміністративному процесі правильність розрахунку позивачем визначеної допомоги, оскільки така допомога ще не нарахована на виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оскільки, відповідачем не доведена правомірність своїх дій, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі за період з 18.05.2022 по 15.01.2023.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст.ст.77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі за період з 18.05.2022 по 15.01.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн, розмірі за період з 18.05.2022 по 15.01.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська