Справа № 380/18336/23
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 серпня 2023 року м. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сидор Н.Т., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради, у якій просить просить суд:

- визнати дії відповідача як органу реєстрації щодо зняття ОСОБА_1 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а саме квартири АДРЕСА_1 протиправними;

- зобов`язати відповідача скасувати вказані реєстраційні дії.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку Згідно з ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пункт 2 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачає, що публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило нового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення прийнято за зверненням Релігійної громади Римо-католицької церкви.

З листа виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради від 19.05.2023 №06-24/463 встановлено, що на підтвердження права приватної власності Релігійної громади на квартиру АДРЕСА_1 надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2018 №111745984 та витягу від 10.12.2019 №192270986.

Втім, як слідує з обґрунтування позовної заяви, позивачка право власності Релігійної громади Римо-Католицької Церкви на квартиру АДРЕСА_1 не визнає. Зокрема, позивачка стверджує, що незважаючи на реєстрацію за особою права власності на квартиру АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_3 , Релігійна громада Римо-Католицька церква не стала (та не є) законним власником вказаного нерухомого майна, а тому не мала та не має законних підстав для зняття з реєстрації мешканців квартири АДРЕСА_2 .

Наведене свідчить про те, що спірні правовідносини виникли щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 , відтак мають майновий характер. Вимоги ж до Великолюбінської селищної ради про визнання протиправними дій щодо зняття позивачки із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за вказаною адресою є похідними від них.

З огляду на викладене, суддя доходить висновку, що цей спір має приватноправовий характер. Той факт, що відповідачем є Великолюбінська селищна рада не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий, адже відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює.

Такий висновок суду ґрунтується на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, відображених у її постановах від 16.05.2018 у справі №337/2535/17, від 12.12.2018 у справі №826/8687/16, від 27.02.2019 у справі №826/15089/17, від 30.07.2019 у справі №826/7335/17, в яких Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, про те, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких підстав та з урахуванням того, що спір між сторонами виник не у зв`язку з виконанням або невиконанням суб`єктом владних повноважень публічно владних управлінських функцій та не віднесений до юрисдикції адміністративних судів, суддя доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною 6 статті 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи, що ініційований позивачкою спір щодо скасування рішення про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у квартирі має цивільно-правову природу, суддя доходить висновку, що ця справа підлягає розгляду місцевими загальними судами в порядку, визначеному нормами ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 241-243, 248, 256 КАС України, суддя

п о с т а н о в и л а :

відмовити у відкритті провадження в справі №380/18336/23 за позовом ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачці, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України.

Суддя Сидор Н.Т.