Справа № 420/14815/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 420/14815/23

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Дата і місце ухвалення 27.06.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Лук`янчук О.В.,

суддів: Бітова А.І.,

Ступакової І. Г.,

при секретарі Аргіровій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року по справі за заявою Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО» про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

23.06.2023 року Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП звернулось до суду першої інстанції із заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО» про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків.

В обґрунтування поданої заяви податковий орган посилався на те, що у товариства наявний податковий борг у сумі 167 686 854,35 грн., а саме: по податку на додану вартість на загальну суму 108 986 012,69 грн. та по податку на прибуток в сумі 58 700 841,66 грн. У зв`язку з несплатою товариством податкового боргу та виникненням права податкової застави, посадова особа контролюючого органу мала намір здійснити опис майна товариства у податкову заставу, однак посадові особи товариства не з`явились, у зв`язку з чим був складений акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу від 22.06.2023 року.

З огляду на положення ст. 89 ПК України, враховуючи, що ТОВ «СКВО» відмовило у допуску посадової особи Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП до опису майна в податкову заставу, контролюючий орган просив суд зупинити видаткові операції на рахунках/електронних гаманцях платника податків, шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться у банку, в іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей ТОВ «СКВО».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року відмовлено у задоволенні заяви Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП про зупинення видаткових операцій на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так у своїй апеляційній скарзі контролюючий орган посилався на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що податкове зобов`язання ТОВ «СКВО» є неузгодженим, та вказував на те, що оскільки провадження в адміністративній справі за позовом ТОВ «СКВО» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП не відкрито, борг товариства вважається узгодженим.

Крім того апелянт посилався на те, що товариство було повідомлено про виїзд податкового керуючого за адресою його місцезнаходження у відповідності до ст. 42 Податкового кодексу України, однак, незважаючи на зазначене посадові особи товариства за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1-А були відсутні, у зв`язку з чим і був складений акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу від 22.06.2023 року № 3021/34-00-13.

Зазначені обставини, на думку податкового органу, свідчать про наявність підстав для задоволення поданої заяви про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків.

На підставі викладеного Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП просило скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року.

24.07.2023 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО» на апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП, в якому відповідач висловив свої заперечення проти доводів апеляційної скарги. Так, відповідач посилався на протиправність проведення контролюючим органом документальної планової перевірки та вказував на те, що прийняті за наслідком такої перевірки податкові повідомлення-рішення також не можуть вважатись законними та обґрунтованими, а тому були оскаржені товариством спочатку в адміністративному порядку та згодом до суду. Відповідач вважає, що з урахуванням положень п. 56.13 ст. 56 ПК України та дати закінчення адміністративної процедури, останнім днем на оскарження до суду спірних податкових повідомлень-рішень було 17.04.2023 року та до цього часу податкові повідомлення-рішення були неузгодженими. Крім того, як вказує товариство, з огляду на звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вони є неузгодженими до моменту прийняття судовими інстанціями остаточного судового рішення.

За таких обставин товариство вважає, що ні станом на 05.04.2023 року, ні станом на цей час у нього не існує податкового боргу, а тому направлення контролюючим органом податкової вимоги від 06.04.2023 року № 0-3400 було протиправним, як і прийняття 07.04.2023 року рішення про опис майна у податкову заставу. Товариство вказало на те, що на даний час ними оскаржено як податкову вимогу про сплату боргу, так і рішення про опис майна у податкову заставу (справа № 420/8388/23).

Також відповідач посилався на неналежне сповіщення товариства про намір податкового керуючого здійснити виїзд за адресою товариства з метою опису майна у податкову заставу, що виключало можливість забезпечення участі посадових осіб товариства у вказаному заході. Відповідач стверджує про відсутність правових підстав для складення акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення заяви про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках/електронних гаманцях платника податків.

Крім того відповідач вказував на те, що всі перелічені вище обставини, зокрема, і оскарження товариством рішень податкового органу, що були підставою виникнення обставин для внесення відповідного подання, свідчать про наявність спору про право, що виключало можливість відкриття провадження у справі за зверненням податкового органу у порядку п. 1 ч. 1 ст. 283 КАС України. Відповідач вважає, що такі обставини є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП та залишити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «СКВО», , зареєстроване Юридичним департаментом Одеської міської ради 19.06.2002 року за № та перебуває на обліку як платник податків у Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з ВПП.

Звертаючись в порядку п. 1 ч. 1 ст. 283 КАС України із заявою про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП посилалось на те, що станом на 22.06.2023 року, відповідно до розрахунків податкового боргу та інтегрованих карток платника (ІКП), у товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО» наявний податковий борг у сумі 167 686 854 грн. 35 коп., а саме: по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 108 986 012,69 грн.; по податку на прибуток на суму 58 700 841,66 гривень.

Вказаний податковий борг виник у зв`язку із прийняттям контролюючим органом за наслідками проведення документальної планової перевірки ТОВ «СКВО» податкових повідомлень-рішень від 27.01.2022 року № 1 та № 1.

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення були оскаржені TOB «СКВО» в порядку адміністративної процедури до Державної податкової служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги ДПС України від 23.02.2023 р. вих. №4610/6/99-00-06-08-02-06 у задоволенні скарги було відмовлено. Зазначене рішення, як зазначає відповідач, було отримано ТОВ «СКВО» поштою 17.03.2023 р.

Наказом Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 05.04.2023 року №49 головного державного інспектора сектору по роботі з податковим боргом Гончарук Вікторію призначено податковим керуючим ТОВ «СКВО».

06.04.2023 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП було винесено податкову вимогу № 0-3400, якою контролюючий орган вимагав ТОВ «СКВО» сплатити податковий борг, який станом на 05.04.2023 року склав 167 686 854,35 грн.

Вказану податкову вимогу отримано товариством 11.04.2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання поштової кореспонденції.

07.04.2023 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення №1543/6/34-00-13 про опис майна товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО» у податкову заставу.

З матеріалів справи встановлено, що контролюючим органом направлялись на адресу товариства листи від 07.04.2023 року та від 05.06.2023 року про необхідність надання на адресу Управління переліку ліквідного майна, на яке розповсюджується право податкової застави на суму не менш ніж сума податкового боргу. Однак, як зазначав заявник, товариством будь-яких документів та переліку майна, на яке розповсюджується право податкової застави, до контролюючого органу надано не було.

20.06.2023 року контролюючим органом було складено лист №2500/6/34-00-13, в якому Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків повідомляло товариство про намір податкового керуючого ОСОБА_1 здійснити виїзд на підприємство з 10 до 12 години 22 червня 2023 року за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1-А для складення Акту опису майна.

Згідно вказаного листа Управління просило товариство забезпечити 22.06.2023 р. з 10 до 12 години присутність посадової особи ТОВ «СКВО» за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1-А для надання документів для складення Акту опису майна.

Даний лист було направлено на адресу ТОВ «СКВО» засобами поштового зв`язку.

В свою чергу, 22.06.2023 року о 10:47 год. податковим керуючим ОСОБА_1 було складено Акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу №3021/34-00-13, яким підтверджено, що платник податків ТОВ «СКВО», за наявності законодавчих підстав, відмовив у здійсненні опису майна у податкову заставу та не надав документи, необхідні для такого опису.

Наступного ж дня, 23.06.2023 року, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до суду першої інстанції із заявою, поданою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 283 КАС України, про зупинення видаткових операцій платника податків ТОВ СКВО», на рахунках такого платника.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та законності рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного:

Статтею 283 КАС України визначено особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 283 КАС України, провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо: зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках/електронних гаманцях платника податків;

Частиною 2 цієї статті встановлено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі

Відповідно до ч. 7 ст. 283 КАС України, у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Підпунктом 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, підставою звернення контролюючого органу з даною заявою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 283 КАС України став факт перешкоджання товариством з обмеженою відповідальністю «СКВО» виконанню податковим керуючим повноважень, визначених Податковим кодексом України, а саме, факт відмови ТОВ «СКВО» у допуску посадової особи Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до опису майна в податкову заставу, у підтвердження чого заявник надав до суду акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу від 22.06.2023 року № 3021/34-00-13, за наявності, як зазначає заявник законодавчих підстав для здійснення опису майна у податкову заставу.

Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Положеннями п.п. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України визначено, що право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України визначено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Відповідно до п. 89.4 ст. 89 ПК України, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Таким чином вказаними положення Податкового кодексу України передбачена можливість вжиття контролюючим органом такого способу забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання, не сплаченого ним у строк, визначений цим Кодексом, як податкова застава. Однак, обов`язковою умовою можливості передачі майна платника податків у податкову заставу є наявність у нього податкового боргу.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

В свою чергу, положеннями пунктів 56.1, 56.2, 56.10 ст. 56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.17 ст. 56 ПК України передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується:

- днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті;

- днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (п. 56.19 ст. 56 ПК України).

При цьому, п. 57.3 ст. 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

З матеріалів даної справи вбачається, що, звертаючись з даною заявою до суду першої інстанції, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП посилалось на наявність у ТОВ «СКВО» станом на 22.06.2023 року податкового боргу у сумі 167 686 854 грн. 35 коп. (тобто угодженого грошового зобов`язання, яке не було сплачено у встановлені Податковим кодексом України строки), який виник у зв`язку із прийняттям контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 27.01.2022 року № 1 та №1.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, TOB «СКВО» скористалося адміністративною процедурою та оскаржило вказані вище податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.

Відповідачем зазначено та не спростовано заявником у даній справі, що рішення ДПС України від 23.02.2023 р. вих. №4610/6/99-00-06-08-02-06 про відмову у задоволенні скарги було отримано ТОВ «СКВО» поштою 17.03.2023 р.

При цьому судом встановлено, що 24.03.2023 року ТОВ «СКВО» звернулося з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 р. у справі №420/6118/23 поданий ТОВ «СКВО» позов було повернуто позивачу, однак постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023 року зазначену ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Встановлено, що в подальшому ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 р. у справі № 420/6118/23 поданий ТОВ «СКВО» позов знов був повернутий позивачеві.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 р. задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО», скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 року про повернення позовної заяви та направлено справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Таким чином в даному випадку товариством, у межах визначених законодавством строків, здійснювалось оскарження податкових повідомлень-рішень, в тому числі і до суду, однак, з незалежних від товариства обставин, що підтверджується обставинами, встановленими у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/6118/23, поданий товариством позов не був одразу прийнятий до розгляду судом першої інстанції.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, а також підтверджено відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі № 420/6118/23 було відкрито позовне провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО» до Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2022 р. № 1; № 1; № 1 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 01 вересня 2023 року.

При цьому враховуючи той факт, що постановами П`ятого апеляційного адміністративного суду справа № 420/6118/23, після скасування ухвал про повернення позовної заяви ТОВ «СКВО», поверталась для продовження розгляду справи, провадження у даній справі було відкрито саме за поданим товариством ще у березні 2023 року позовом.

Вказані обставини свідчать про те, що сума податкового зобов`язання, визначена товариству з обмеженою відповідальністю «СКВО» контролюючим органом згідно вказаних вище податкових повідомлень-рішень від 27.01.2022 року не є узгодженою та не набула статусу податкового боргу, в тому числі ні на момент прийняття контролюючим органом вимоги про сплату податкового боргу, ні на момент прийняття рішення про опис майна товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО» у податкову заставу та складення акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу від 22.06.2023 року №3021/34-00-13.

Зазначене свідчить про те, що право податкової застави в даному випадку не виникло, а тому у контролюючого органу були відсутні законодавчо визначені підстави для опису майна ТОВ «СКВО» у податкову заставу, що виключає можливість задоволення поданої контролюючим органом заяви про зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу через перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Крім того судом першої інстанції вірно встановлено, що в даному випадку при зверненні до суду із заявою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 283 КАС України, контролюючим органом не було доведено факту відмови ТОВ «СКВО» у допуску посадової особи Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до опису майна в податкову заставу.

В ході розгляду даної справи заявником не надано до суду доказів належного сповіщення посадових осіб чи представника ТОВ «СКВО» про необхідність забезпечення 22.06.2023 р. з 10 до 12 години присутності посадової особи ТОВ «СКВО» за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1-А для надання податковому керуючому документів для складення Акту опису майна у податкову заставу.

Судом встановлено, що лист від 20.06.2023 р. №2500/6/34-00-13 був складений Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 20.06.2023 року наприкінці робочого дня та після 17 години був зданий до установи поштового зв`язку.

Вказаний лист був вручений ТОВ «СКВО» тільки 23.06.2023 р., тобто наступного дня після складання вище вказаного Акту, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення за трек-номером: 65 0.

В свою чергу судом з пояснень свідка податкового керуючого ОСОБА_2 , встановлено, що вказаний лист також направлявся відповідачеві через електронний кабінет платника та електронною поштою, однак, файли, які були направлені засобами електронної комунікації, електронним цифровим підписом не підписані, що не може свідчити про належне сповіщення товариства. При цьому докази отримання листа вказаними засобами комунікації в матеріалах справи також відсутні.

Вказане, як вірно зазначено судом першої інстанції, свідчить про грубе порушення контролюючим органом встановленої процедури проведення опису майна в податкову заставу, що позбавило права платника податку забезпечити належне подання документів податковому керуючому. Вказані обставини жодним чином не можуть свідчити про вчинення товариством дій (бездіяльності), направлених на перешкоджання діяльності податкового керуючого.

Враховуючи все вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення поданої Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП заяви про зупинення видаткових операцій товариства з обмеженою відповідальністю «СКВО» на рахунках такого платника податків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

В свою чергу, що стосується доводів відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі через наявність в даному випадку спору про право та недотримання судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 283 КАС України, колегія суддів звертає увагу на наступне:

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 283 КАС України, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

У постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 380/6993/22 Верховний Суд вказував на те, що КАС України не виокремив конкретних заяв з переліку, який міститься у частині першій статті 283 КАС України, у яких може виникати спір про право, як і не встановив розуміння такого поняття.

Верховний Суд також зазначив, що у разі створення платником податків перешкод у реалізації податковим органом своєї компетенції (права на проведення перевірки за наявності законних підстав) безпосередньо Податковий кодекс України встановлює право на вжиття способу забезпечення виконання платником податків його обов`язків - застосування адміністративного арешту майна. Відповідно, можливість вжиття цього способу не може ставитися в пряму залежність від оцінки самим платником податків законності підстав для проведення податкової перевірки, відмова у допуску до проведення якої або відмова від проведення якої з боку цього платника податків і передбачені як одна із підстав для застосування адміністративного арешту майна. Це призводить до неможливості розгляду заяви податкового органу в судовому порядку за процедурою, передбаченою статтею 283 КАС України.

Оцінку обґрунтованості заперечень платника податків має надавати суд в межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених частиною першою статті 283 КАС України. У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно, виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень.

Крім того Верховний Суд звернув увагу на те, що ані стаття 283 КАС України, ані інші статті у главі 11 §2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» КАС України, не встановлюють можливості закриття судом першої інстанції провадження у спорах цієї категорії у випадку, якщо встановлено наявність спору про право після відкриття провадження. Це дає можливість стверджувати, що наявність спору про право повинна вбачатися саме на етапі вирішення питання про відкриття провадження і випливати з поданих контролюючим органом документів. На користь викладеного свідчить і інша, передбачена цією нормою, підстава для відмови у відкритті провадження - заявлення вимоги, що не передбачена частиною першою цієї статті.

Отже, Верховний суд дійшов висновку, що за змістом статті 283 КАС України після відкриття провадження у справі за відповідною заявою суд першої інстанції може або її задовольнити, або відмовити у її задоволенні. Закриття судом першої інстанції провадження на підставі статті 238 КАС України для цієї категорії справ не передбачено.

Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 15 серпня 2023 року

Суддя-доповідач: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова