Справа № 580/6423/22
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2023 року

м. Київ

справа №580/6423/22

адміністративне провадження №К/990/9517/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Соколова В.М.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 580/6423/22 за позовом ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про визнання незаконним розпорядження та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ

У грудні 2022 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року № 3;

- визнати протиправними дії Уманського міськрайонного суду Черкаської області щодо видачі розпорядження № 3 від 02 грудня 2021 року про передачу цивільної справи № 705/4688/21 до Христинівського районного суду Черкаської області неповноважною особою;

- зобов`язати організувати роботу суду для забезпечення передачі справи № 705/4688/21 повноважною особою.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання: доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; обґрунтування порушення оскаржуваними діями відповідача конкретних прав позивача; обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду і доказів на підтвердження викладених у ній доводів.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2023 року, позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Позивач подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2023 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою у справі № 580/6423/22.

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні з 31 липня 2023 року без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

01 серпня 2023 року до суду касаційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

У обґрунтування заявленого клопотання вказувала на існування виключної правової проблеми, яка полягає у вирішенні питання щодо вчинення адміністративних повноважень головою суду при видачі розпорядження про передачу справи до найбільш територіально наближеного суду в порядку частини четвертої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки вказане питання судом вищої інстанції не вирішувалося, це є підставою для передачі справи до Великої Палати Верховного Суду для відповідного висновку в порядку частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також позивач зазначала про те, що в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Л.Горячківська видала розпорядження про передачу справ до Христинівського районного суду Черкаської області незважаючи на те, що рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 17/0/15-17 відсторонена від здійснення правосуддя, що виключає здійснення нею процесуальної діяльності.

На думку позивача правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Дослідивши наведені у клопотанні доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

В окремих випадках, відповідно до частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в рішенні від 26 березня 2019 року у справі №804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:

справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;

існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;

існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:

немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;

невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;

встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;

наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.

Отже, виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. За якісним критерієм про виключність правової проблеми свідчать такі обставини: 1) касаційна скарга мотивована тим, що суди допустили істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; 2) норми матеріального права були застосовані судами нижчих інстанцій так, що постає питання дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між інтересами сторін у справі.

Згідно з частиною першою статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України є Верховний Суд, у складі якого за змістом статей 36, 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» діє, зокрема, Касаційний адміністративний суд. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Отже, до повноважень Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення при вирішенні юридичних спорів в адміністративних справах чи проблем щодо забезпечення захисту прав, свобод або інтересів. Реалізація таких повноважень пов`язана з наявністю правових проблем.

Ураховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що зазначені позивачем у клопотанні обґрунтування наявності виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, не створюють підстави для передачі на розгляд Великій Палаті Верховного Суду справи №580/6423/22.

Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 345, 346, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 580/6423/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

О.А. Губська

В.М. Соколов