Справа № 260/2425/22
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/2425/22 пров. № Н-А/857/13356/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року за нововиявленими обставинами у справі №260/2425/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та стягнення грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.07.2022 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в якому просить визнати протиправною відмову, оформлену листом Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Закарпатській області: 2111-2270/Б-02/8-0700/22 від 04.07.2022, стягнути з відповідача на його користь недоотриману разову грошову допомогу до 05 травня 2022 року як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 10147 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року задоволено позов частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, які полягають у зменшенні розміру щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 05 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ-групи. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ-групи у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні позову у частині решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задоволено. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року у справі №260/2425/22 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та стягнення грошової допомоги - відмовлено.

ОСОБА_1 20.06.2023 подав заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №260/2425/22, а підставою перегляду є постанова Верховного Суду від 13 червня 2023 року у справі №560/8064/22.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2023 розгляд заяви призначено в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та має статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 30 червня 2020 року, яке дійсним на всій території України, йому було нараховано одноразову допомогу до 05 травня 2022 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи у розмірі 3391 грн.

Не погоджуючись з даним розміром грошової допомоги позивач 17 червня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про нарахування і виплату згаданої допомоги у 2022 році у розмірі сім мінімальних пенсій за віком.

Листом від 04 липня 2022 року № 2111-2270/Б-02/8-0700/22, відповідач вказав ОСОБА_1 , що за 2022 рік розмір щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ-групи, визначений постановою Кабінету Міністрів України № 540 від 07 травня 2022 року.

Не погодившись з діями відповідача щодо проведення нарахування та виплати недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 13 частиною 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12 частиною 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що свідчить про порушення прав позивача на отримання допомоги у належному розмірі.

Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної інстанції в постанові від 12.12.2022 дійшов висновку, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою № 540, відповідна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 01 грудня 2022 року у справі №580/2869/22 (адміністративне провадження № К/990/30013/22).

Згідно із частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Подаючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог заявник посилається, як на нововиявлену підставу - постанову Верховного Суду від 13 червня 2023 року у справі №560/8064/22.

Вирішуючи дане питання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З аналізу наведеної статті вбачається, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 06 лютого 2018 року № 816/4947/14 та від 13 лютого 2018 року № 815/756/14.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270 та від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а.

Колегія суддів дійшла висновку, що заявник помилково ототожнює правову природу визначення «нововиявленої обставини» з правовою позицією Верховного Суду, яка викладається як висновок суду касаційної інстанції в судових рішеннях.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На думку суду, вищевказані обставини, зазначені заявником як нововиявлені, фактично зводяться до незгоди з правовими висновками апеляційного суду, викладеними в постанові суду від 12.12.2022 у справі №260/2425/22, який на момент винесення постанови враховував останню правову позицію касаційного суду яка була висловлена Верховним Судом у постанові від 01 грудня 2022 року у справі №580/2869/22 (адміністративне провадження № К/990/30013/22).

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї та практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу «res judicata» (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

Враховуючи викладене, заява до задоволення не підлягає, а наведені в ній доводи, висновки Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року не спростовують.

Керуючись ст.ст. 311, 321, 325, 329, 361, 363, 368, 369 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та залишити постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі № 260/2425/22 в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим