Справа № 522/14443/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 522/14443/23

Головуючий в 1 інстанції: Ковтун Ю.І. Дата і місце ухвалення: 21.07.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Качуренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 липня 2023 року по справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И Л А :

21 липня 2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом про затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 19.01.2024р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів співробітниками Головного управління ДМС України в Одеській області було виявлено особу, який назвався громадянином Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана особа на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. Враховуючи відсутність у відповідача документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України, примусове повернення до нього не застосовувалося в силу вимог ч.8 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Головним управлінням 19.07.2023р. прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 . Беручи до уваги той факт, що іноземець тривалий час проживав на території України нелегально, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, наявні обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі. А відтак, громадянин Грузії ОСОБА_3 , на підставі п.1 ч.1 ст.289 КАС України, підлягає затриманню з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДМС України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 21.07.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що у разі примусового видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 він буде зобов`язаний залишити територію України, будучи обвинуваченим в ряді кримінальних проваджень, що не узгоджується з положеннями ч.2 ст.22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Судом не враховано, що поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України, не перешкоджатиме його участі в кримінальних провадженнях. Реалізація рішення при примусове видворення відповідача може мати місце лише після прийняття відповідного рішення в кримінальній справі. До того ж, судом не зазначено, які саме кримінальні провадження відкрито відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 19.07.2023р., під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів, працівниками ГУ ДМС України в Одеській області було виявлено особу, який назвався громадянином Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня відповідача було затримано відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії МОД №000224, відповідно до ч.2 ст.263 КУпАП, з метою встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення. Іноземця поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають Україні.

Проведеними перевірочними заходами встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України у 2012 році легально через КПП у Харківській області на підставі паспортного документу громадянина Грузії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , терміном дії з 27.12.2010р. по 27.12.2020р., та порушив правила перебування іноземців в Україні проживав без документів на право проживання в Україні. Діючий паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон у відповідача відсутній. Вказана особа на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. Із письмовим клопотанням про набуття статусу біженця або додаткового захисту в Україні не звертався.

19.07.2023р., за порушення норм ч.1 ст.203 КУпАП, відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №010122 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 19.07.2023р. серії ПН МОД №010224 його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Станом на 20.07.2023р. іноземцем штраф добровільно не сплачено.

Враховуючи відсутність у відповідача документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України, примусове повернення до нього не застосовувалося в силу вимог ч.8 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Головним управлінням 19.07.2023р. прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про оскарження відповідачем вказаного рішення в матеріалах справи відсутні.

20.07.2023р. ГУ ДМС України в Одеській області звернулося до Генерального консульства Грузії в м.Одесі з проханням щодо забезпечення ідентифікації особи, підтвердження або спростування громадянства, а у разі підтвердження документування свідоцтвом про повернення до Грузії без плати консульського збору.

Посилаючись на наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання такого рішення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також на відсутність в іноземця документа, що дає право на виїзд з України, ГУ ДМС України в Одеській області звернулося з даним позовом до суду про затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 19.01.2024р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відмовляючи в задоволенні позову ГУ ДМС України в Одеській області суд першої інстанції дійшов висновку, що міграційним органом не доведено наявності правових підстав для затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Суд зазначив про наявність ряду кримінальних проваджень та розгляду судами кримінальних справ за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному сайті Судової влади України та Єдиному державному реєстрі судових рішень. В разі примусового видворення громадянин Грузії ОСОБА_3 буде зобов`язаний залишити територію України, будучи обвинуваченим в кримінальному провадженні та за наявності кримінальної справи, яка розглядається судом, що не узгоджується із положеннями ч.2 ст.22 Закону №3773-VI.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VI).

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною восьмою статті 26 Закону №3773-VI передбачено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.3 ст.30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. (ч.4 ст.30 Закону №3773-VI)

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців. (ч.11 ст.289 КАС України)

З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що щодо іноземця, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, може бути застосований такий захід як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2023р. по справі №296/8455/22 зазначив, що за наявності перелічених статтею 289 КАС України умов, існує правова можливість здійснити затримання іноземця як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації. Але в будь-якому випадку повинна існувати така умова як примусове видворення.

Колегія суддів зазначає, що такий захід як затримання не застосовується автоматично, а лише за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.289 Кодексу, а саме: за наявності обґрунтованих підстав вважати, що такий іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, доведення наявності підстав, передбачених вказаною нормою, покладено на територіальний орган ДМС України, як суб`єкта владних повноважень, яким ініційовано питання щодо затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

При зверненні з даним позовом до суду ГУ ДМС України в Одеській області, серед іншого, посилається на те, що у громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній документ, що дає право на виїзд з України, у зв`язку з чим 20.07.2023р. позивач звернувся до Генерального консульства Грузії в м.Одесі з проханням щодо забезпечення ідентифікації особи, підтвердження або спростування громадянства, а у разі підтвердження документування свідоцтвом про повернення до Грузії без плати консульського збору.

Зазначене обставина, у відповідності до п.1 ч.1 ст.289 КАС України, є самостійною підставою для застосування до іноземця такого заходу як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

При вирішенні спору суд першої інстанції зазначеної обставини не врахував.

При вирішенні спору колегія суддів враховує, що взяття на поруки підприємством, установою чи організацією є неможливим через нелегальне перебування відповідача на території України та відсутність факту законного перебування в трудових стосунках з підприємством, установою чи організацією, діяльність яких проводиться відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, судом не може бути зобов`язано внести заставу за громадянина Грузії ОСОБА_1 , оскільки не встановлено фінансову можливість відповідача внести заставу та наявність тісних соціальних зв`язків з громадянами України, які можуть забезпечити внесення застави.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що задоволення позову ГУ ДМС України в Одеській області та примусове видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 за межі території України не узгоджується з положеннями ч.2 ст.22 Закону №3773-VI, якою не дозволено виїзд з України іноземцю або особі без громадянства якщо йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або кримінальна справа розглядається судом - до закінчення кримінального провадження.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що громадянину Грузії ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або кримінальна справа щодо нього розглядається судом.

Також, колегія суддів враховує, що в рамках даної судової справи вирішується питання про затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення, а не щодо наявності підстав для його видворення. Поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України, не перешкоджатиме його участі в кримінальних провадженнях. Реалізація рішення при примусове видворення відповідача може мати місце лише після прийняття відповідного рішення в кримінальній справі.

Більше того, положення ст.22 Закону №3773-VI стосуються виїзду з України іноземців або осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, в той час як матеріалами справи підтверджено, що громадянин Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) на території України знаходиться незаконно.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ГУ ДМС України в Одеській області та їх задоволення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не правильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення - про задоволення позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 липня 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Затримати громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 серпня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук