Справа № 520/2210/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 р. Справа № 520/2210/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_4 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків, повний текст складено 14.09.23 по справі № 520/2210/22

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_4 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_4 (далі - відповідач 1, ВЧ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач 2, ВЧ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.09.2015 по 22.12.2016, з 22.12.2016 по 13.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації і грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22.09.2015 по 22.12.2016, з 22.12.2016 по 13.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №520/2210/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_4 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.09.2015 по 22.12.2016, з 22.12.2016 по 13.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації і ротового забезпечення (базового місяця).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22.09.2015 по 22.12.2016, з 22.12.2016 по 13.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, обидва відповідачі подали апеляційні скарги.

Військова частина НОМЕР_4 в апеляційній скарзі на рішення просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №520/2210/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до Військової частини НОМЕР_4 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_4 зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини у справі, оскільки було помилково визначено період перебування позивача на службі у ВЧ НОМЕР_4 , який в дійсності складав з 29.09.2015 по 12.05.2016, з 22.12.2016 по 13.12.2017. Відповідно і період застосування індексації грошового забезпечення не відповідає фактичним обставинам справи. Окрім того, апелянт наполягає на тому, що позивачу індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби у прикордонному загоні не нараховувалась, адже кошторис Державної прикордонної служби України з липня 2015 року не передбачав виплат індексації грошових доходів персоналу. Між іншим, позивачем та судом першої інстанції не враховано того, що у 2008 році не існувало ВЧ НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 прикордонного загону), а відтак відповідна і посада, яку обіймав позивач, була створена лише у 2015 році. З посиланням на приведене ВЧ НОМЕР_4 зазначає, що нарахування та виплата індексації позивач із застосуванням «базового місяця» січня 2008 року

Військова частина НОМЕР_2 у своїй апеляційній скарзі також просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №520/2210/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи такі вимоги, ВЧ НОМЕР_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, адже за положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошового забезпечення не є складовою, а лише механізмом підвищення належного до видачі грошового забезпечення. Крім того, ВЧ НОМЕР_2 не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення за спірний період (14.12.2017-28.02.2018) січня 2008 року як «базовий місяць», оскільки зі збільшенням посадових окладів за посадами військовослужбовців, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, для всіх військовослужбовців обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації базовим вважається вересень 2015 року. Відтак, позивачу встановлена законом індексація грошового забезпечення була нарахована і виплачена, а тому вимоги позову апелянт вважає безпідставними.

Позивач правом на подання відзивів на апеляційні скарги не скористався.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_4 підлягають частковому задоволенню, а задоволенні апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_2 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 22.09.2015 по 22.12.2016 та з 22.12.2016 по 13.12.2017 та перебував на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_4 . Був виключений із списків особового складу 13.12.2017 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.12.2017 №443-ОС.

Крім того, з 14.12.2017 по 03.08.2020 позивач також проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 . Був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.08.2020 №314-ОС.

При звільненні відповідачі не нарахували та не здійснили виплату індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Саме таку бездіяльність позивач вважав протиправною та оскаржив у даній справі.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 виходив з того, що відповідачами не надано до суду жодних доказів нарахування та виплати позивачу індексації за спірний період, а оскільки починаючи з 01.12.2015 змінено механізм нарахування індексації та дата підвищення посадового окладу є його складовою частиною про розрахунку сум індексації, то для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 (включно) повинен застосовуватися базовий місяць - січень 2008 року.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновкам суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, згідно з витягом з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №7-ОС від 28 вересня 2015 року, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальника 1 відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 29 вересня 2015 року (а.с. 13 том 1).

У відповідності до витягу з наказу Начальника НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 №196-ОС від 12 травня 2016 року ОСОБА_1 виключено з 12 травня 2016 року із списків особового складу мобільної прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_1 », як такого, що вибуває до НОМЕР_5 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 14 том 1).

Із витягу з наказу Начальника НОМЕР_3 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_6 №524-ОС від 28 грудня 2016 року, ОСОБА_1 з 22 грудня 2016 року зараховано до мобільної прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 15 том 1).

Згідно із витягом з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №443-ОС від 13 грудня 2017 року, ОСОБА_1 з 13 грудня 2017 року вибув для проходження військової служби у розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного ІНФОРМАЦІЯ_9, у зв`язку з переміщенням (а.с. 16 том 1).

Таким чином, виходячи із змісту вказаних наказів, позивач проходив військову службу у НОМЕР_3 прикордонному загоні в період з 29.09.2015 по 12.05.2016, з 12.05.2016 вибув для проходження військової служби до НОМЕР_5 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_8, а з 22.12.2016 по 13.12.2017 знову проходив військову службу у НОМЕР_3 прикордонному загоні.

Дані обставини підтверджуються також довідкою начальника НОМЕР_3 прикордонного загону за №401 від 16.12.2021 (а.с. 17 том 1).

Виходячи з приведеного вище, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_4 щодо невірного встановлення судом першої інстанції обставин справи, оскільки у відповідності до зазначених в матеріалах справи наказів та довідок позивач перебував на службі у ВЧ НОМЕР_4 у період з 29.09.2015 по 12.05.2016 та з 22.12.2016 по 13.12.2017, а не як зазначено судом першої інстанції в період з 22.09.2015 по 13.12.2017.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон України №2011-XII).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Положеннями частини третьої статті 9 Закону України №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі по тексту - Закон України №1282-ХІІ, зі змінами та доповненнями).

У статті 1 Закону №1282-ХІІ законодавець навів визначення таких понять: індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Перелік об`єктів індексації установлений частиною першою статті 2 Закону №1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

До таких об`єктів індексації в силу абзацу 4 частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ належить оплата праці (грошове забезпечення).

Межі індексації визначені частиною шостою статті 2 Закону №1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-ХІІ.

У первинній редакції частина перша статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, який набрав законну силу 1 січня 2016 року.

Тож з 1 січня 2016 року за правилами частини першої статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.

Зокрема, частина друга статті 4 Закону №1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону №1282-ХІІ для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №1282-ХІІ підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до статті 5 Закону України №1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно статті 6 Закону України №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).

Даний Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Приписами пункту 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (в редакції від 15.12.2015 у відповідності до змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення заробітної плати перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення заробітної плати. Якщо розмір підвищення заробітної плати не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення заробітної плати, сума індексації у цьому місяці розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення заробітної плати. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Із системного тлумачення пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка була запроваджена з 1 грудня 2015 року, приведеного Верховним Судом у постанові ід 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, висловлено визначення поняття «місяць підвищення доходу», зокрема, місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, з 1 грудня 2015 року розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця не прив`язаний до місяця прийняття (виходу) на військову службу.

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 вона набрала чинності з 01.01.2008.

Затверджені указаною постановою посадові оклади з 01.01.2008 не змінювались.

Вони змінилися лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 та, якою установлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Відтак, з січня 2008 року до 01 березня 2018 року розмір посадового окладу позивача за посадами, на яких він проходив військову службу у відповідачів, не змінювався, а тому відповідно до положень Порядку № 1078, січень місяць 2008 року є місяцем підвищення доходу для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу з 01.12.2015 - дати набрання чинності змін до пункту 5 Порядку №1078.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 та зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 12.05.2016 та з 22.12.2016 по 13.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), а також висновки суду першої інстанції про визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та зобов`язання нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 14.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

В той же час, порядок проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, містив поняття «базовий місяць» та інший порядок його визначення, аніж норми Порядку №1078 в редакції з 01.12.2015.

Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Так, абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Абзац 3 пункт 10-1 Порядку №1078 у тій же редакції передбачав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Зрештою пункт 10-2 Порядку №1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Тож до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд вказав у постанові від 19 травня 2022 року у справі №200/3859/21.

За новим правилом обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, тоді як в період до 01.12.2015 нарахування індексації здійснювалось індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а не з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою.

Відтак, за період з 22.09.2015 до 30.11.2015 підстави для застосування січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) відсутні, зважаючи на те, що саме з 01.12.2015 пункт 5 та 10-2 Порядку № 1078 діє в редакціях, згідно з якими змінилися правила індексації оплати праці (грошового забезпечення) для працівників.

Окрім того, як встановлено з матеріалів справи, позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 в період з 22.09.2015 по 28.09.2015 та з 13.05.2016 по 21.12.2016, що стверджується наказами та довідками, які містяться в матеріалах справи, а тому відповідно відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_4 та зобов`язання ВЧ НОМЕР_4 нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказані періоди із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Отже в цій частині оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання ВЧ НОМЕР_4 нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 22.09.2015 по 30.11.2015 та з 13.05.2016 по 21.12.2016, із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

З приводу доводів апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_4 про те, що кошторис Державної прикордонної служби України не передбачав індексацію грошового забезпечення персоналу, колегія суддів зазначає наступне.

У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункти 43-44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20).

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, тобто військовими частинами.

Саме із виплатою індексації заробітної плати (грошового забезпечення) законодавцем пов`язано реалізацію роботодавцем гарантій щодо оплати праці. Саме по собі здійснення розрахунку індексації заробітної плати (грошового забезпечення), без факту виплати відповідної суми індексації, жодним чином не свідчить про виконання роботодавцем його безумовного обов`язку щодо проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення).

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі №620/1892/19, від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20, в яких Верховний Суд указав, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Аналізуючи приведені вище положення, колегія суддів відкидає доводи апеляційної скарги про відсутність в кошторисі Державної прикордонної служби України норм, які б передбачали виплату індексації грошового забезпечення персоналу, оскільки це не впливає на існування у позивача права отримувати індексацію грошового забезпечення.

Між іншим, посилання апелянта на те, що у 2008 році не існувало у Військовій частині НОМЕР_4 посади на якій проходив службу позивач, дана посада була створена лише у 2015 році, і тому відсутні правові підстави для застосування базового місяця 2008 року до посад які не існували у 2008 році, та були створені лише у 2015 році, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, позивач просить здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період, коли така посада існувала у відповідача 1, разом з тим, розмір грошового забезпечення за такою посадою було визначено Постановою № 1294.

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивачу проведено нарахування індексації грошового забезпечення колегія суддів зазначає, що у відповідності до довідок №398 від 16.12.2021 (а.с. 22 том 1), №399 від 16.12.2021 (а.с. 23 том 1), №387 від 10.12.2021 (а.с. 27-28 том 1) та № 44 (а.с. 65 том 1), позивачу нараховувалась індексація у Військовій частині НОМЕР_2 , однак не із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, а тому вірним є висновком суду першої інстанції про наявність підстав для проведення позивачу нарахувань та виплати індексації із врахування виплачених раніше сум.

Доводи апеляційної скарги про те, що зі збільшенням посадових окладів за посадами військовослужбовців, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, для всіх військовослужбовців обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації базовим вважається вересень 2015 року, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вказана постанова набрала чинності 01.03.2018, тоді як вимоги позову ОСОБА_1 обмежені періодом до 28.02.2018.

У контексті оцінки інших доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційних скарг отримали достатню оцінку.

Аналізуючи наведені нормативно-правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, прийшов до передчасних висновків про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно частин першої-четвертої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 2 частини першої 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_4 та відмови у задоволенні апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_2 , а відтак рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №520/2210/22 підлягає частковому скасуванню, з прийняттям постанови про відмову задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_4 ) - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №520/2210/22 - скасувати, в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.09.2015 по 30.11.2015, з 13.05.2016 по 21.12.2016 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації і грошового забезпечення (базового місяця) та зобов`язання Військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22.09.2015 по 30.11.2015, з 13.05.2016 по 21.12.2016 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Прийняти нову постанову в цій частині, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №520/2210/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко