Справа № 300/3455/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"14" серпня 2023 р. справа № 300/3455/23

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні обчислення та виплати з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі нижчому за 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язання вчинити такі дії та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), 12.06.2023 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Управління), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні обчислення та виплати з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати відповідача здійснити відповідне обчислення пенсії позивача по інвалідності з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у вище коментованому розмірі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Усунення недоліків позовної заяви визначено шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до вимог, статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема:

- подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку та докази причин його пропуску;

- копії рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за №129728 від 13.02.2020.

Перевіряючи поважність причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом, суддя в ухвалі про залишення без руху позовної заяви із матеріалів адміністративного позову встановив обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, зокрема:

"Так, із змісту адміністративного позову слідує, що позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні обчислення та виплати з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". А також зобов`язати відповідача здійснити відповідне обчислення пенсії позивача по інвалідності з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у вище коментованому розмірі.

Як відзначив позивач, рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за №129728 від 13.02.2020 йому відмовлено у нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тобто, дізнавшись про порушення своїх прав позивач у 2020 році звертався із заявою до органу пенсійного фонду, однак отримав відповідь, в якій відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії позивача.

При цьому, суд вказує, що до матеріалів адміністративного позову ОСОБА_1 додав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за №51 від 29.07.2022.

На переконання позивача, "заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю" (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Таке твердження, за аргументами ОСОБА_1 , випливає з норм законодавства. Зокрема, згідно статті 1 Закону України "Про громадянство України" заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування. В частині 2 статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів. З огляду на позицію Конституційного Суду, висловлену у рішеннях від 15.10.2013 за №8-рп/2013 та від 15.10.2013 за №9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів Верховного Суду України в постанові від 24.11.2020 в справі №815/460/18 дійшла до висновку, що в разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком. Отже, строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Будь-яких інших обґрунтувань з даного приводу, ОСОБА_1 у позовній заяві не наводить.

При цьому позивач, не обґрунтував в адміністративному позові про поважні та об`єктивні причини, які унеможливлювали дізнатися про порушення своїх прав на належний розмірі пенсій, отримуючи щомісячно таку пенсію в період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Не повідомив позивач про неможливість бути своєчасно обізнаним щодо дії положень законів України, що регулюють порядок визначення розміру і нарахування пенсії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі пункту 4 Прикінцевих положень Закону України ''Про Державний бюджет України на 2013 рік'' від 06.12.2012 за №5515-VІ та Закону України ''Про внесення змін до Закону України ''Про Державний бюджет України на 2014 рік'' від 31.07.2014 за №1622-VІІ.

Разом з тим, даний позов зареєстровано в Івано-Франківському окружному адміністративному суді 12.06.2023.

Визначаючи, які саме висновки Верховного Суду підлягають застосуванню у спірному випадку, суд виходить із наступних аргументів.

Чинна протягом тривалого часу судова практика в частині застосування строку на звернення до суду в означеній категорії справ не мала сталого характеру, так мали місце судові рішення, якими у спірних правовідносин не застосовувалися строки звернення до суду (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18, від 28.01.2021 у справі №520/5018/2020), так і судові рішення, якими до спірних правовідносин застосовувалися положення статті 122 (статті 99) КАС України (постанова Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №127/13736/16, від 24.12.2020 у справі №510/1286/16).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії.

Так, у вказаній справі №240/12017/19, по якій Верховний Суду ухвалив 31.03.2021 постанову, предметом спору є : ''визнання протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно із статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 за №796-XII ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' (надалі по тексту також - Закон №796-ХІІ).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 сформувала такі висновки:

- ''43. З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав вважає за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

44. Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.'';

- ''46. Аналіз практики Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

47. За таких обставин Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

48. Так, колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.''

Аналогічні за змістом висновки щодо перевірки поважності причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом, визначені у постанові Великою Палатою Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19).

В постанові Великої падати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 зазначено, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду".

04.07.2023 на адресу суду (засобами поштового зв`язку) від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, за змістом якої, позивач з 28.01.2017 до 20.02.2017 був госпіталізований, після чого проходив довгострокове амбулаторне лікування, в подальшому 01.01.2022 він переніс повторний ішемічний інсульт, а з 15.06.2022 по 20.06.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Обласна клінічна лікарня" Івано-Франківської області.

Крім того, він вказує, що тривалий час хворіє "на цукровий діабет типу 2 з діабетичною ангіопатією обох нижніх кінцівок II ступеню, гіпертензивною хворобою з переважним ураженням серця та дисфузним кардіосклерозом. Всі ці хвороби прямо або опосередковано пов`язані, з тим що він приймав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і внаслідок цих документально підтверджених хворіб є людиною, фізичні можливості якої не дозволяють вчасно реагувати на зміни правової позиції Верховного Суду стосовно строку звернення до суду у соціальних спорах, зокрема, у спорах щодо порушення пенсійного забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію. Таким чином, фізичний стан внаслідок хворіб, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і став тою непереборною і не залежною від його волі обставиною, яка спричинила пропущення строку за зверненням до адміністративного суду".

За вказаних обставин у заяві від 27.06.2023 просив поновити строк звернення до суду.

Дослідивши подані ОСОБА_1 письмові пояснення у заяві від 27.06.2023, додані письмові докази до заяви та матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача, що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду неповажними, зважаючи на такі аргументи.

Позивача, як на одну із мотивацій дотримання ним строків звернення до суду, покликається на наявність хворіб, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, однак не вказує періоди (коли саме) мали місце прояви таких хворіб.

Так, ОСОБА_1 вказує про перебіг хворів в період з 2017 та в 2022 роках, втім щодо періоду з 01.01.2014 чи з 02.08.2014 по 01.01.2017 (більше 2 років і 5 місяців) доказів чи пояснень про об`єктивні причини, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду, не надав.

В даному випадку суд погоджується, що такі причини як хвороби чи їхні прояви можуть бути поважними обставинами, проте ОСОБА_1 за період з серпня 2014 року по січень 2017 року про їх наявність доказів не надав.

В котре повертаючись до дослідженого випадку суддя відзначає, що ОСОБА_1 не надав належного пояснення в частині причин пропуску ним строків звернення до суду в межах шестимісячного строку, які передують дню звернення до суду, в розумінні дотримання строків звернення, визначених в пунктах 43, 44 постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 (адміністративне провадження №К9901/15971/20), будь-які докази про поважність причин пропуску відповідного строку не подав.

Частинами 1 і 2 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини 1 статті 123, частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач має право звернутися до суду з заявою про його поновлення, в якій вказати про підстави для поновлення строку та зобов`язаний додати докази поважності причин його пропуску.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ "Нафтова компанія Юкос" проти росії).

Окрім того, згідно із пунктом 46 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі (надалі по тексту також - Рішення Суду) "Устименко проти України" (заява №32053/13 від 29.01.2016), одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений "особливими і непереборними" обставинами.

У пункті 47 Рішення Суду зазначено, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Суд звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 за №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Крім цього, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Відтак, суддя констатує, що заява ОСОБА_1 від 27.06.2023 так і не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду (загальний строк яких перевищує майже 9 років), а доводи позивача не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження права позивача на звернення до суду шестимісячним строком.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Враховуючи наведене, у зв`язку із відсутністю належного обґрунтування поважності пропуску шестимісячного строку звернення до суду, позовна заява вважається поданою без дотримання відповідного строку звернення до суду.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).

Оскільки позивачем у встановлений законом строк не було наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку, то наявні усі правові підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 ,

Водночас суд звертає увагу позивача на те, що в силу вимог частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, керуючись статями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з підстав, визначених у заяві про поновлення процесуального строку від 27.06.2023.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні обчислення та виплати з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі нижчому за 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язання вчинити такі дії та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Чуприна О.В.