Справа № 320/4776/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року м. Київ № 320/4776/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної судової адміністрації України, у якому просить суд:

визнати протиправними дії Державної судової адміністрації України з часткового обмеження доступу до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень шляхом знеособлення відомостей про імена суддів та учасників судового процесу у всіх судових рішеннях, ухвалених за правилами кримінального судочинства починаючи з 2014 року, та тимчасового припинення публічного доступу до цих судових рішень до моменту знеособлення цієї інформації;

зобов?язати Державну судову адміністрацію України відновити публічний доступ до всіх судових рішень, ухвалених за правилами кримінального судочинства починаючи з 2014 року, у Єдиному державному реєстрі судових рішень, без знеособлення у них інформації про імена суддів та учасників судового процесу (за винятком інформації, яка підлягає обмеженню у доступі на підставі статей 7(1) та 7 (3) Закону України «Про доступ до судових рішень»).

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що дії відповідача з часткового обмеження доступу до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень шляхом знеособлення відомостей про імена суддів та учасників судового процесу у всіх судових рішеннях, ухвалених за правилами кримінального судочинства починаючи з 2014 року, та тимчасового припинення публічного доступу до цих судових рішень до моменту знеособлення цієї інформації є протиправними, оскільки таке обмеження становить недопустиме втручання у конституційне право на вільне збирання, використання і поширення інформації, навіть в умовах воєнного стану, крім того, обмеження не є встановленим законом, не є пропорційним.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2023 даний позов було залишено без руху, однак недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідмолення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На підставі наведеного, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Державна судова адміністрація України згідно Закону України «Про доступ до судових рішень» забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Позивач зазначає про те, що після початку повномасштабної російської агресії проти України 24.02.2022, ДСА України вжила певних заходів, спрямованих на часткове обмеження доступу до інформаційних ресурсів Реєстру. До числа відомих обмежень належить знеособлення відомостей про імена суддів та учасників судового процесу у судових рішеннях, ухвалених у кримінальних провадженнях, із одночасним тимчасовим припиненням публічного доступу до таких судових рішень до завершення знеособлення відповідної інформації.

Листом від 23.09.2022 № 15-8651/22, ДСА України доручила Державному підприємству «Інформаційні судові системи» з посиланням на статтю 7(2) Закону України «Про доступ до судових рішень» «у текстах судових рішень у кримінальних справах не зазначати відомості щодо імен (ім`я, по батькові прізвище) суддів, які розглядали судову справу, та учасників судового процесу», а також, до знеособлення цієї інформації - припинити доступ до відповідних судових рішень в Реєстрі або вжити необхідних заходів для недопущення розголошення зазначеної інформації.

У листі від 04.01.2023 № 15-156/23, ДСА України зазначила, що в цілях безпеки суддів було закрито доступ до всіх судових рішень в рамках кримінальних проваджень, ухвалених починаючи з 2014 року (з часу окупації російською федерацією АР Крим та частини Донецької та Луганської областей) з метою знеособлення в текстах таких судових рішень прізвищ та імен суддів відповідно до вимог частини другої статті 7 Закону України «Про доступ до судових рішень».

За доводами позивача, ДСА України застосувала згадане обмеження до усіх судових рішень, ухвалених за правилами кримінального судочинства починаючи з 2014 року, проте, останній вважає, що обмеження публічного доступу до окремих відомостей Реєстру у тому форматі, який був застосований відповідачем, становить недопустиме втручання у конституційне право на вільне збирання, використання і поширення інформації, навіть в умовах воєнного стану, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про доступ до судових рішень», визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

За змістом ч. ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Відповідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Обмеження права вільного користування офіційним веб-порталом судової влади України допускається настільки, наскільки це необхідно для захисту інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення. Загальний доступ до ухвал про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, про відмову у задоволенні клопотання про обшук житла чи іншого володіння особи, про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласної слідчої (розшукової) дії забезпечується через один рік після внесення таких ухвал до Реєстру.

Приписами ч. 2 ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень», визначено, що з мотивів безпеки у текстах судових рішень у кримінальних справах, відкритих для загального доступу відповідно до цього Закону, можуть не зазначатися відомості щодо імен (ім`я, по батькові, прізвище) суддів, які розглядали судову справу, та учасників судового процесу.

Тож, з наведеного слідує, що з мотивів безпеки законодавством передбачено можливість застосування певних обмежень у частині закриття інформації, зокрема, про склад суду, учасників справи тощо.

Так, для запобігання загрози життю та здоров`ю суддів та учасників судового процесу у період воєнного стану, доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень та сервісу «Стан розгляду справ» було тимчасово обмежено/призупинено.

З описаного вище вбачається, що обмеження права вільного користування Реєстром допускається настільки, наскільки це необхідно для захисту інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення.

Суд вважає, що доступ до ЄДРСР або окремих рішень у ньому може бути обмежений для запобігання загрозам життю і здоров`ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози.

Суд наголошує на тому, що огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень, тож, для визначення інтересу, як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес, як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права; пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто, належить конкретній особі - позивачу або скаржнику; порушений суб`єктом владних повноважень.

Отже, обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд висновує, що судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

У контексті наведеного, у даному випадку, права позивача не були порушені, позаяк приписами Закону України «Про доступ до судових рішень», передбачено, що з мотивів безпеки у текстах судових рішень у кримінальних справах, відкритих для загального доступу відповідно до цього Закону, можуть не зазначатися відомості щодо імен (ім`я, по батькові, прізвище) суддів, які розглядали судову справу, та учасників судового процесу, тим паче під час дії воєнного стану, при цьому, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не навів та не довів суду в чому саме полягає порушення його прав, вказавши лише на загальні/абстрактні посилання на порушення прав, хоча з матеріалів справи не вбачається, що позивач, як учасник судового процесу не має змоги на реалізацію наданих йому, як стороною справи, процесуальних прав чи невнесення судом тексту рішення суду тощо, а дії Державної судової адміністрації України з часткового обмеження доступу до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень шляхом знеособлення відомостей про імена суддів та учасників судового процесу у всіх судових рішеннях, ухвалених за правилами кримінального судочинства починаючи з 2014 року, та тимчасового припинення публічного доступу до цих судових рішень до моменту знеособлення цієї інформації автоматично не може вказувати та доводитипорушення прав саме позивача.

Суд наголошує, що відповідач, під час воєнного стану та повномаштабного вторгнення росії на територію України, частково обмежуючи доступ до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, шляхом знеособлення відомостей про імена суддів та учасників судового процесу у всіх судових рішеннях, не діяв очевидно свавільно чи незаконно. Справді, доступ до певних ухвал/рішень/постанов суддів, розміщених в Реєстрі, був обмежений, але сам факт цього не означає, що це обмеження (з боку відповідача) було неправомірним й цим порушило право на доступ до судових рішень, яке, не є абсолютним.

Суд вважає, що намагання позивача застосувати до спріних правовідносин трискладовий тест задля перевірки дій відповідача, без доведення реального порушення прав позивача цими діями, не може свідчити про обґрунтованість позовних вимог та доводити порушення (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Гарантоване статтею 55 Конституції України, і конкретизоване у законах України право на судовий захист, передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, лише посилання позивача на порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень, не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями/рішеннями.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли своє підтвердження під час розгляду спору, а тому, задоволенню не підлягають. Інші доводи не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Судові витрати розподілу не підлягають.

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.