Справа № 120/10377/22
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10377/22

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

14 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області щодо ненадання на електронну адресу позивача відповідей та інформації на його запити від 29.10.2022 (вх. реєстр №4498/213-22 від 31.10.2022) та від 24.11.2022;

- зобов`язати відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області протягом п`яти днів після набрання рішенням суду законної сили надати на електронну адресу позивача відповіді та інформацію на його запити від 29.10.2022 (вх. реєстр № 4498/213-22 від 31.10.2022) та від 24.11.2022.

03 травня 2023 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено те, що 29.10.2022 ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області () запит на інформацію, за змістом якого на підставі Закону України "Про доступ до публічної інформації" та враховуючи, те що не отримав жодної постанови про закриття кримінальних проваджень, просив надати достовірну та повну інформацію про те, на якій стадії знаходяться кримінальні провадження: №0000074, №0000325, №0000327, №0000582 та №0000404 в яких він є заявником. Інформацію просив надати по кожному провадженню окремо. Просив також невідкладно повідомити вхідний реєстраційний номер та дату реєстрації цього запиту, на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідь та запитувану інформацію позивач просив надати на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 та засвідчити (скріпити) всі файли дійсним електронним цифровим підписом посадової особи, прізвище якої буде зазначене в кінці відповіді на цей запит.

Так, 02.11.2022 позивач отримав попередню відповідь на запит, в якій Жмеринський РВП повідомив, що звернення зареєстровано за №4498/213-22 від 31.10.2022 та надсилається для розгляду заступникові начальника відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - начальнику слідчого відділення Сергію Пелиху.

24.11.2022 ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУ НП у Вінницькій області () запит на інформацію, за змістом якого на підставі Закону України "Про доступ до публічної інформації" просив надати повні, достовірні та якісні копії постанов про закриття кримінальних проваджень, які внесені в ЄРДР за №0000074, №0000325, №0000327, №0000582, №0000404 та № 000288. Просив невідкладно повідомити вхідний реєстраційний номер та дату реєстрації цього запиту на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідь та запитувану інформацію позивач просив надати на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 та засвідчити (скріпити) всі файли дійсним електронним цифровим підписом посадової особи, прізвище якої буде зазначене в кінці відповіді на цей запит.

Так, 26.11.2022 слідчим СВ ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції О.Саволюком було підготовлено та зареєстровано в канцелярії ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області за вихідним № 7866/2142022 відповідь на звернення ОСОБА_1 від 24.11.2022.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено про те, що оскільки цифрового електронного підпису в О. Саволюка немає, і так як він являється слідчим по кримінальним справам, які внесенні до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань особисто ним за зверненнями ОСОБА_1 , по яких останній запитує інформацію, та маючи відомості про фактичне проживання заявника, дана відповідь була направлена заявнику поштою.

Позивач, вважаючи, що відповідачем не надано відповіді на подані його запити та вказує, звернувся до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (Закон №2939) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 5 Закону №2939 визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону №2939 право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

При цьому, будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ч. 2 ст. 20 Закону №2939).

Так, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1)суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно з ст.1 Закону України "Про інформацію", інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про інформацію" за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону №2939 розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Так, порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону №2939, згідно вимог якої запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону № 2939, згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону №2939 визначено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи, на запити позивача від 29.10.2022 та від 24.11.2022 відповідачем надано відповіді від 02.11.2022 та від 26.11.2022, які були надіслані позивачу поштою.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про належне виконання відповідачем вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме розглянуто запити ОСОБА_1 від 29.10.2022 року, від 24.11.2022 року та повідомлено про результати розгляду його запитів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що позивач не порушує питання про недостовірність, чи неповноту наданої інформації, а посилається виключно на те, що відповіді на запити не надіслані йому на електрону адресу та не підписані електронним цифровим підписом, що на думку останнього свідчить про бездіяльність, яка полягає у ненаданні відповіді на запити на отримання публічної інформації.

Надаючи правову оцінку доводам скаржника в цій частині, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ-документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

У ч. 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" зокрема визначено, що накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" (ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

В той же час, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №160/6885/19 зазначив, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Колегія суддів вважає, що сама лише відсутність направлення на електрону адресу позивача відповіді підписаних електронним цифровим підписом за наявності паперових, які містять відповіді на питання порушені позивачем в запитах на отримання публічної інформації та які надіслані останньому поштою, не може слугувати єдиною обставиною, яка вказує на бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка проявляється у ненаданні відповіді на запити.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.