Справа № 480/8876/20
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 480/8876/20

адміністративне провадження № К/990/10327/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Кравчука Володимира Миколайовича, Єзерова Альберта Анатолійовича, Стародуба Олександра Павловича,

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року (колегія у складі суддів Кононенко З.О., Калиновського В.А., Мінаєвої О.М.)

у справі №480/8876/20

за позовом ОСОБА_1

до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

У С Т А Н О В И В:

1. У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивачка) звернулася до суду із позовом до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області (далі - Боромлянська сільська рада, відповідач), у якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на частині земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:1075 за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами населених пунктів на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, що виражена в ухваленні рішення 47-ю сесією 08 скликання сільської ради від 12.06.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ".

- зобов`язати Боромлянську сільську раду утриматися надалі від ухвалення рішення щодо відмови їй у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою - повторно розглянути у встановленому законодавством порядку та задовольнити клопотання про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, віднесених до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) на частині земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:1075, розташованої за межами населених пунктів на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

2. Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 13.04.2021 задовольнив позов частково:

- визнав протиправним та скасував рішення сорок сьомої сесії 8 скликання Боромлянської сільської ради від 12.06.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ";

- зобов`язав Боромлянську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 та, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, віднесених до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) на частині земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:1075, розташованої за межами населених пунктів на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

- відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог;

- стягнув на користь ОСОБА_1 рахунок Боромлянської сільської ради відшкодування судового збору в розмірі 420,40 грн.

3. 18.02.2022 позивач подала заяву про визнання протиправним рішення Боромлянської сільської ради від 03.06.2021, прийнятого на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2021.

4. Сумський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.07.2022 залишив без задоволення зазначену заяву.

5. ОСОБА_1 оскаржила таке судове рішення в апеляційному порядку.

6. Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09.02.2023 відмовив ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04.07.2022, зазначивши, що за наслідками розгляду заяви позивача, поданої за правилами статті 383 КАС України, оскарженню в апеляційному порядку підлягає ухвала суду про повернення заяви, а також ухвала суду про задоволення цієї заяви, яка в такому випадку ухвалюється в порядку статті 249 КАС України. Разом з тим, ні приписами статті 383, ні статті 249 КАС України не передбачено можливості оскарження ухвали суду першої інстанції, якою встановлена відсутність протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів позивача.

7. 17.03.2023 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023, передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

8. Верховний Суд ухвалою від 31.03.2023 відкрив касаційне провадження.

9. ОСОБА_1 в обґрунтування підстав касаційного оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 зазначає, що суд апеляційної інстанції не перевірив законність ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 про залишення без задоволення заяви, поданої у порядку ст. 383 КАС України, не може бути оскаржена в апеляційному порядку. Покликається на те, що Конституційний Суд України Рішенням від 01.03.2023 № 2-р (ІІ)/2023 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи ч. 1 ст. 294, ч. 6 ст. 383 КАС України в тім, що вони унеможливлюють апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої порядком ст. 383 КАС України.

10. 17.04.2023 надійшов відзив від відповідача, в якому останній покликається на правомірність ухвали суду апеляційної інстанції, не зважаючи на рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 у справі №3-27/2022 (54/22), адже воно прийнято після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, а тому не поширюється на нього.

11. Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у межах доводів касаційної скарги та відзиву на неї, дійшов таких висновків.

12. Питання можливості апеляційного перегляду ухвали про відмову у задоволенні заяви про визнання протиправними рішення відповідача на виконання рішення суду було розглянуто Об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та у постанові від 13.03.2023 у справі № 440/2582/20 зроблено такі правові висновки:

« 23. В абзаці другому частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України прямо вказано, що ухвала про повернення заяви підлягає (апеляційному) оскарженню.

Стосовно ухвал про задоволення заяви та про відмову в її задоволенні стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України прямих приписів не визначає. Однак у разі наявності підстав для задоволення заяви частина шоста статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України через відсилку до статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає прийняття окремої ухвали; відповідно до частини сьомої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.

Однак щодо можливості оскарження судового рішення у третьому випадку (у разі відмови у задоволенні заяви) Кодекс адміністративного судочинства України не містить прямих чи опосередкованих вказівок. Зокрема, така ухвала не зазначена у переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, який наведено в статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України (і на який міститься посилання у частині другій статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України).

На переконання Верховного Суду, відсутність у процесуальному законі можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, не слугує безапеляційним аргументом щодо неможливості такого оскарження з огляду на таке.

…

30. Перегляд судового рішення в апеляційній інстанції спрямований на те, щоб мінімізувати вплив суб`єктивних факторів (неповного з`ясування обставин справи, неадекватного тлумачення норми права чи припису закону, іншої судової помилки), які могли б перешкодити винести обґрунтоване і справедливе судове рішення в суді першої інстанції. Таким чином, право на апеляційне оскарження є однією з гарантій, яка забезпечує повноцінну реалізацію права на судовий захист прав людини і громадянина, викладеного в частині першій статті 55 Конституції України, а отже, обов`язку держави гарантувати і захищати права і свободи як засади конституційного ладу відповідно до статті 3 Конституції України.

31. Отже, право на апеляційне оскарження слід розглядати як право на оскарження судового рішення, прийнятого судом першої інстанції при розгляді спору щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Саме спір щодо рішень, дій і бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладено виконання судового рішення, що набрало законної сили, ініціюється заявою, поданою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (частина перша зазначеної статті).

32. Однак пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України містить істотну відмінність у визначенні обсягу такого закріплення: якщо право на касаційне оскарження може бути реалізоване лише у визначених законом випадках, то стосовно права на апеляційне оскарження (перегляд справи) таке обмеження відсутнє.

…

34. Отже, розуміння положень статей 294 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України у такому сенсі, який визнає неможливим оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, буде означати звуження обсягу конституційного права на апеляційний перегляд, а отже, як наслідок, права на судовий захист прав людини і громадянина, закріпленого і гарантованого частиною першою статті 55 Конституції України.

…

37. Звідси випливає висновок, що тлумачення положень статей 294 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України у такому сенсі, який визнає неможливим оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, буде порушенням принципу рівності учасників справи перед законом і перед судом.

…

40. Враховуючи все вищевикладене, Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду приходить до висновку, що неможливість апеляційного оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, може мати наслідком незабезпечення обов`язковості виконання судового рішення та дієвості судового контролю за його виконанням, і як наслідок, незабезпечення права особи на судовий захист».

13. Отже, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.03.2023 у справі №440/2582/20 відступив від висновку щодо відсутності права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, викладеного у постановах Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 814/1171/17, від 11.07.2019 у справі №821/11/18, від 17.06.2020 у справі № 420/4480/19, від 03.09.2021 у справі №554/8244/17, від 16.09.2021 у справі № 520/5390/20, від 28.10.2021 у справі №260/852/19 та ін.; дійшов висновку про можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про відмову в задоволенні заяви, поданої порядком ст. 383 КАС України.

14. Крім того, приписи ч. 6 ст. 383 КАС України в тім, що вони унеможливлюють апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої порядком ст. 383 цього Кодексу, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 2-р(II)/2023.

15. Враховуючи вищезазначену позицію Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, Суд відхиляє аргументи відповідача щодо правильності рішень про неможливість апеляційного перегляду ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання протиправними рішення відповідача на виконання рішення суду, прийнятих до Рішення Конституційного Суду України 01.03.2023.

16. Враховуючи зазначене, Суд вважає необхідним скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України.

Керуючись ст. 345, 349, 353, 355, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі №480/8876/20 скасувати.

3. Справу №480/8876/20 направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб