Справа № 460/9747/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2023 року м. Рівне №460/9747/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Шевчук Г.Є.,

відповідача: представник Білик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просило :

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.03.2023 №05.

Мотивуючи вимоги позову позивач зазначав, що фактична перевірка в магазині товариства здійснена без належних правових підстав та з порушенням визначеної законодавством процедури призначення, а висновки такої перевірки щодо допущення позивачем вимог чинного законодавства є хибними та такими, що не відповідають дійсності. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 24.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі на 22.05.2023 на 09:30 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 15.05.2023, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що позивачем не враховано, що підставою для фактичної перевірки стала наявність інформації від державного органу, яка свідчить про можливі порушення вимог законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи, що передбачено пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України. З огляду на виявлені і жодним чином не спростовані стороною позивача порушення вимог чинного законодавства, відповідач вважав оспорюване у справі рішення правомірним. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 22.05.2023 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 08.06.2023 на 09:30 год.

26.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем викладено свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

У судовому засіданні, призначеному на 08.06.2023, представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених у позові та відповіді на відзив підстав. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Просила повністю відмовити у задоволенні позову.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

Листом від 30.11.2022 №15392/7/99-00-07-04-02/07 Державна податкова служба України зобов`язала відповідача активізувати контрольно-перевірочну роботу щодо господарських об`єктів, у яких у графі для коду УКТ ЗЕД та/або назві товару відсутні коди УКТ ЗЕД, що відносяться до тютюнових виробів та алкогольних напоїв відповідно.

07.02.2023 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято наказ "Про проведення фактичної перевірки ТОВ ВТП "АГРОПЕРЕРОБКА" №180-п, яким на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2, керуючись статтею 20, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пунктом 80.8 статті 80, пунктом 82.3 статті 82 Податкового кодексу України наказано:

-провести фактичну перевірку в магазині за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Велика Омеляна, вул. Я.Гашека, буд. 120, де здійснює господарську діяльність ТОВ ВТП "АГРОПЕРЕРОБКА" з 10.02.2023 терміном 10 діб, з метою перевірки: дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свiдоцтв, лiцензiй, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Перiод діяльності що перевіряється згiдно статті 102 ПКУ.

У період з 13.02.2023 по 17.02.2023Головним управлінням ДПС у Рівненській області, на підставі зазначеного наказу та направлень від 08.02.2023 №218/ж3/17-00-07-05-15, №216/ж3/17-00-07-05-15 проведено фактичну перевірку магазину ТОВ ВТП "АГРОПЕРЕРОБКА" за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Велика Омеляна, вул. Я.Гашека, буд. 120.

Факт отримання стороною позивача наказу та направлень на проведення перевірки не є спірним в межах даної справи.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 17.02.2023 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що у магазині не забезпечено використання режиму попереднього програмування кодів товарних під категорій згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: 23.12.2022 без зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів було реалізовано коньяк "Старовірменський" в кількості 3 шт. по ціні 315,00 грн. за одну штуку згідно фіскального чеку №56 від 23.12.2022.

Крім того, за результатами аналізу фіскальних чеків із СОДД РРО вибірковим методом проаналізовано та встановлено, що в магазині через реєстратор розрахункових операцій з фіскальним номером при здійсненні розрахункових операцій протягом 2022 року та 2023 року при реалізації алкогольних напоїв, що маркуються відповідними марками акцизного податку,у фіскальних чеках реєстратора розрахункових операцій не забезпечено відображення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої на загальну суму 322655,03 грн. (згідно додатків).

Таким чином, перевіркою встановлено порушення позивачем п.1, 2, 11 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", наказу Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 "Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)".

Перевірка здійснювалася в присутності продавця ОСОБА_1 та головного бухгалтера Довгого Д.П., які ознайомившись з Актом перевірки відмовилися його підписувати та отримувати, про що складено Акт відмови від підписання та отримання акта фактичної перевірки.

Позивачем після отримання рекомендованим поштовим відправленням зазначеного Акта перевірки, 07.03.2023 подано заперечення, за результатами розгляду яких податковий орган залишив без змінвисновки, викладені в Акті перевірки.

На підставі висновків Акта перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення від24.03.2023 №05, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 327755,03 грн.на підставі п.1,7 ст.17 ЗаконуУкраїни від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Надаючи правову оцінку спірним рішенням, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У розумінні пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (п.80.1 ст.80 ПК України).

Згідно з пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Як вбачається зі змісту наказу від 07.02.2023 №180-п, правовою підставою для призначення фактичної перевірки, зокрема, вказано пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Поряд з цим, судом також встановлено, що листом від 30.11.2022 №15392/7/99-00-07-04-02/07 Державна податкова служба України зобов`язала відповідача активізувати контрольно-перевірочну роботу щодо господарських об`єктів, у яких у графі для коду УКТ ЗЕД та/або назві товару відсутні коди УКТ ЗЕД, що відносяться до тютюнових виробів та алкогольних напоїв відповідно.

Доповідною запискою посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області від 07.02.2023 №439/17-00-07-05-10 підтверджується розгляд податковим органом питання проведення фактичної перевірки в магазині позивача, на виконання зазначеного листа ДПС України від 30.11.2022 №15392/7/99-00-07-04-02/07.

Тобто,з огляду на наявність у відповідача інформації від державного органу, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, у відповідача було достатньо правових підстав для проведення перевірки магазину позивача у відповідності до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей та фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки, зокрема на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, приписами пп.81.1 ст.81 ПК України не вимагається, так як достатнім є вказівка на підставу перевірки, що визначена ПК України.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.01.2021 в справі №460/1239/19.

З огляду на викладене, твердження сторони позивача про протиправність проведення фактичної перевірки через відсутність в наказі про її проведення посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, суд вважає безпідставними.

Щодо встановлених перевіркою порушень, то суд зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон №265).

Стаття 2 Закону №265 визначає наступні поняття:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до п.1, п.2 ст.3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

-проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

-надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідно до п.1 ст.17 Закону №265 за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Враховуючи зазначену норму, п.1 ст.17 Закону №265 встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа.

Як свідчать встановлені обставини справи, за результатами фактичної перевірки магазину позивача встановлено видачу роздрукованих документів споживачам не встановленої форми та змісту, а саме:у фіскальних чеках реєстратора розрахункових операцій не забезпечено відображення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої на загальну суму 322655,03 грн.

Позивач оскаржуючи рішення відповідача та не погоджуючись з таким порушенням посилається на те, що притягнення за порушення п.1 ст.3 Закону №265 є безпідставним, з огляду на те, що безпосередній зміст обов`язку, який визначений у цьому пункті, полягає в тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме з застосуванням РРО і на повну суму покупки, що позивачем і було дотримано.

Разом з тим, судом встановлено, що позивача притягнуто до фінансової відповідальності зокрема за невиконання обов`язків, встановлених як пунктом 1, так і пунктом 2 статті 3 Закону №265.

Суд враховує, що в межах спірних правовідносин не є спірним обставина того, що розрахункові операції щодо підакцизної групи товарів проводились, а фіскальні чеки друкувались, а отже визначення як порушення позивачем п.1 ст.3 Закону №265 є безпідставним.

Щодо встановлення порушення позивачем п. 2 ст. 3 Закону №265, то суд зазначає таке.

Відповідно до ст.8 Закону №265 форма зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (далі - Положення №13), визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Згідно з пунктом 3 розділу І Положення №13 установлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Враховуючи зазначені норми, Закон №265 встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності).

За змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі.

Так, Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Отже, відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п. 1ст. 17 Закону №265 за порушення вимог п.2 ст. 3 Закону №265.

Розмір штрафних санкцій визначено відповідно до п.1 ст.17 Закону №265 в сумі 322655,03 грн. Розрахунок санкцій за вказане порушення не є спірним у цій справі, оскільки таких доводів позивач не висловлював, відповідно, правильність такого судом не перевіряється.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №500/6845/21.

Щодо зафіксованих в Акті перевірки порушень вимог п.11 ст.3 Закону № 265, то суд враховує наступне.

Відповідно до п.11 ст.3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: - проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно зУКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

За порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості (п.7 ст.17 Закону №265).

Як встановлено судом і не спростовано позивачем, фактичною перевіркою магазину позивача встановлено, що у такому магазині не забезпечено використання режиму попереднього програмування кодів товарних під категорій згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: 23.12.2022 без зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів було реалізовано коньяк "Старовірменський" в кількості 3 шт. по ціні 315,00 грн. за одну штуку згідно фіскального чеку №56 від 23.12.2022.

Дослідженою судом копією фіскального чеку №56 від 23.12.2022, долученою до матеріалів відзиву, підтверджено допущення вказаного порушення позивачем.

Сума застосованих (фінансових) санкцій за таке порушення відповідачем визначена в сумі 5100, 00 грн., що відповідає вимогам п.7 ст.17 Закону №265.

За наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного у справі податкового повідомлення-рішення та відсутність підстав для його скасування.

Згідно з вимогами ч.1, 2ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Крім того, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка" (вул. Я.Гашека, буд.120, с. Велика Омеляна, Рівненський район, Рівненська область, 35360, ЄДРПОУ/РНОКПП 22572180)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м.Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 19 червня 2023 року

Суддя С.А. Борискін