Справа № 600/476/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/476/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Полімер Груп» до Чернівецької митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Полімер Груп» звернулося до суду з позовом до Чернівецької митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

Позивач просить суд :

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/000877,

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА408020/2022/000052/2 від 09.09.2022 року.

В обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень позивач посилається на те, що ним для митного оформлення товару було надано митному органу пакет документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, та митну вартість за першим методом визначення митної вартості підтверджено позивачем відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України. Натомість, відповідач у оскаржуваному рішенні №UA 408000/2022/000052/2 від 09.09.2022 року не погодився із задекларованою митною вартістю товарів та здійснив коригування такої вартості за резервним методом. Стосовно не подання заявки та проформи-інвойсу згідно п. 4.2 зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року №SPG/01 - позивач зазначає, що документом, який підтверджує митну вартість товарів згідно ст. 53 МКУ, зокрема є рахунок фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), який надавався митному органу при поданні митної декларації. Щодо копії експортної декларації, яка не надана до митного оформлення, то позивач вказує, що ним було додано транзитну декларацію від HUZUR PLASTIK MAD ITH SAN VE TIC LTD STI LRN:22LR909 від 26.08.2022 року, яка для декларанта є декларацією країни-відправлення (тобто експортною декларацією), а декларація, про яку зазначено в рішенні про коригування митної вартості товарів, а саме: 22343100IM00176215 від 18.08.2022, була надана до митного органу на підтвердження того, що HUZUR PLASTIK MAD ITH SAN VE TIC LTD STI LRN купив у KEM ONE товар, частину якого в подальшому було продано декларанту, на підтвердження чого декларант надав повний пакет документів відповідно до положень митного кодексу України. Також декларантом було всі біржові котировки за серпень 2022 року, відповідно до яких ціна відповідає фактурній ціні позивача. Також в оскаржувані рішенні про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що відповідно до умов контракту Покупець вправі за власний рахунок застрахувати товар, що постачається за контрактом, натомість відомостей щодо страхування безпосередньо вантажу або спростування факту страхування декларантом не надано. Позивач з такою позицією відповідача не погоджується та спростовує її тим, що у відповідях на запит (які були до винесення рішення про коригування митної вартості) декларант зазначив, що ним в транспортних документах надано інформацію про те, що вантаж не страхувався. Також позивач не погоджується з висновками відповідачами щодо неможливості перевірити числове значення експедиційних витрат по митній території України. Так, відповідно до договору перевезення від 31.08.2022 року №Т-00001425 між ТОВ «ТЕК Транслогістік» (Експедитор) та ТОВ «Еколіс Трейд» (Виконавець), а саме: п. 1.1. на підставі договору, укладеного між експедитором та Замовником, Експедитор діє від свого імені та за рахунок коштів Замовника, залучаючи третю сторону Виконавця для поставки вантажів автомобілями в міжнародному сполученні. Виконавець доставляє заявлені Експедитором вантажі, а Експедитор оплачує послуги Виконавця з коштів Замовника. Далі між декларантом (замовник) та ТОВ «ТЕК Транслогістік» (виконавець) 01.09.2022 року було укладено Заявку транспортного експедирування №1 за якою, Виконавець зобов`язується доставити ввірений йому відправником вантаж до місця призначення і видати його уповноваженій особі, а Замовник зобов`язується оплатити за перевезення домовлену суму. Вартість послуг за даною заявкою транспортного експедирування складає 16500,00 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що згідно положень Митного кодексу України, витрати на перевезення після ввезення на митну територію України не включаються до митної вартості товарів, а тому у декларанта не було обов`язку надавати митному органу докази на підтвердження витрат на транспортування по митній території України. Враховуючи наведені доводи позивача у позовній заяві, останній вважає, що ним правильно застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, як ввозяться на митну територію України, з огляду на положення Митного кодексу України, а саме: надання всіх, передбачених Митним кодексом України документів на підтвердження митної вартості товарів та відсутності у даних документах будь-яких посилок чи розбіжностей.

Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи; витребувано докази.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на положення, передбачені Митним кодексом України, вказував, що обов`язок доведення ціни товару покладений на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Зазначено, що при аналізі поданих до митного оформлення документів, виявлені розбіжності та неточності, що викликало у митного органу обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень. Відповідно до п. 4.3. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року №SPG/01 передбачено надання копії експортної декларації, яка не надано до митного оформлення. Транзитна декларація 22LR666, надана позивачем, не є декларацією країни відправлення, до того ж у транзитній не містяться відомості про числове значення митної вартості товару. Згідно п. 3.1. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 №SPG/01 умови оплати узгоджуються сторонами кожну окрему партію та вказуються в інвойсах. В інвойсі CI-IHR-22-277 (що продубльовано в пакувальному листі до цього інвойсу) в графі «оплата» вказано « 100% готівкова передплата» («%100 cash in advance»). Таким чином, не відомо, скільки сплачено коштів позивачем готівкою турецькому контрагенту. Додаткова оплата готівкою збільшує ціну договору, відтак, і ціну товару, що є визначальним при визначенні митної вартості. Згідно п. 9.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 №SPG/01 покупець вправі за власний рахунок застрахувати товар, що постачається за цим контрактом. Відомостей щодо страхування безпосередньо вантажу або спростування факту страхування декларантом не надано. Таким чином не вказано відомості щодо необхідності включення чи невключення до митної вартості складової, передбаченої п. 7 ч. 10 ст. 58 МКУ. Згідно відомостей, зазначених у CMR від 02.09.2022 №б/н перевізником товару є Ecowood Trade. Договір на транспортування товару від 31.08.2022 № Т-00001425 укладено ТОВ «ТЕК Транслогістік». Таким чином, вказані документи містять різні відомості щодо виконавця послуг з транспортування, що унеможливлює встановити належність до вказаної торгової операції інших транспортних документів. У рахунку-фактурі від 05.09.2022 №475 зазначено розмір транспортно-експедиційних (витрати на транспортування + експедиторські витрати) витрат. У довідці №475 від 05.09.2022 вказано розмір витрат лише на транспортування. Розміри, вказані в обох документах, співпадають, хоча логічно, що витрати на транспортування + експедиторські витрати мають бути більшими, ніж просто витрати на транспортування. Вказані розбіжності унеможливлюють перевірити правильність проведення декларантом розрахунку митної вартості. Згідно відомостей, зазначених у специфікації від 31.08.2022 №6, ціна зафіксована з дати підписання цієї специфікації. Посилаючись на абз. 4 п. 3 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМСУ від 01.07.2021 №476, за відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць , в якому здійснювалось відвантаження товару. Необхідні відомості біржових організацій за встановлені періоди декларантом не надано. З огляду на вищевказане, декларантом неправильно проведено розрахунок митної вартості товару та не підтверджено у встановленому МКУ порядку заявлений рівень митної вартості товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів не використано у зв?язку із відсутністю у митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартості на основі віднімання та додавання не використано у зв?язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання/додавання вартості. Митну вартість визначено за резервним методом. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості товару: МД №UA100330/2022/438559 від 03.07.2022 «Полівінлхлорид суспензійний, незмішаний з іншими речовинами, з константою Фікентчера-66,9, ПВХ Lacovyl S6703 11000 кг. Торговельна марка LACOVYL. Країна виробництва FR. Виробник Kem One.», рівень митної вартості 2,19 $/кг. Зазначену митну декларацію взято за основу при визначенні рівня митної вартості, оскільки оформлювані за нею товари максимально відповідають за фізичними характеристиками, обсягом, походженням та часом митного оформлення. Відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивачем до суду було подано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що твердження відповідача у відзиві на позовну заяву необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності. Позивач вказує, що послання відповідача у відзиві щодо неможливості визначити скільки сплачено коштів позивачем готівкою турецькому контрагенту, взагалі не було прописане в оскаржуваному рішенні та не було предметом спору між позивачем та відповідачем. Аналогічно наведеному, позивач вказує, що відповідач прописав у відзиві на власний розсуд додаткові підстави для коригування митної вартості товару. Висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації є протиправними.

Відповідачем було також подано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого митниця наполягає, що не вбачалося можливим визнати визначену декларантом митну вартість із застосування першого методу її визначення.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 вересня 2022 року з метою митного оформлення товару (полівінілхлорид не змішаний з іншими речовинами) позивачем подано митному органу митну декларацію №UA408020/2022/038008, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 23600 доларів США.

З митної декларації № UA408020/2022/038008 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/000877, вбачається, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А на виконання вимог, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, разом з названою декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:

-0003Сертифікат якості б/н від 03.09.2022 року;

- 0271 Пакувальний лист PL-IHR-22-277від 02.09.2022;

- 0380 Рахунок-фактура (інвойс) CI-IHR-22-277 від 02.09.2022;

- 0730 Автотранспортна накладна б/н від 02.09.2022;

- 0821 Супровідний документ 22LR666 від 02.09.2022;

- 0861 Сертифікат про походження товару Y 0016257 від 02.09.2022 року;

- 3001 Банківський платіжний документ, що стосується товару №44 від 24.08.2022 року;

- 3001 Банківський платіжний документ, що стосується товару №45 від 31.08.2022 року;

- 3004 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №475 від 05.09.2022 року;

- 3007 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №475 від 05.09.2022 року;

- 3016 Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №112/138 від 08.09.2022 року;

- 3017 Документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини Біржові котировки №35 від 01.09.2022 року;

- 3022 Некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001-30021, 3023) MUH135 від 02.09.2022 року;

- 3022 Некласифікований документ, який підтверджує заявлену ситну вартість (крім позначених кодами 3001-30021, 3023) №03 від 16.06.2022 року;

- 4100 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №SPG/01 від 18.11.2021 року;

- 4103 Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 від 31.08.2022 року;

- d4207 Договір про надання послуг митного брокеру №1 від 30.12.2020 року;

- 4301 Договір (контракт) про перевезення №Т-00001407 від 31.08.2022 року;

- 4301 Договір (контракт) про перевезення № 1 від 01.09.2022 року;

- 9000 Інші некласифіковані документи б/н від 08.09.2022 року;

- 9000 Інші некласифіковані документи Установчи біржа від 08.09.2022 року;

- 9610 Копія митної декларації країни відправлення №22343100ІМ00165737 від 08.09.2022 року.

При перевірці указаних документів посадовою особою митниці встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

- відповідно до п. 4.2. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року № SPG/01 передбачено, що формування партії товару здійснюється на підставі письмової заявки, наявність заявки покупця у якій повинно бути зазначено кількість, асортимент, номенклатура, умови поставки, терміни відвантаження та поставки товару, а також інші суттєві умови поставки товару. У випадку згод із заявкою продавець виставляє проформу-інвойс. До митного оформлення ні заявки, ні проформи-інвойсу декларантом не надано.

- згідно п. 4.3. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року №SPG/01 передбачено надання копії експортної декларації, як не надано до митного оформлення;

- згідно п. 9.1. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року №SPG/01 покупець вправі за власний рахунок застрахувати товар, що постачається за цим контрактом. Відомостей щодо страхування безпосереднього вантажу або спростування факту страхування декларантом не надано.

- згідно відомостей зазначених у CMR від 02.09.2022 року б/н перевізником товару є Ecowood Trade. Договір на транспортування товару від 31.08.2022 року №Т-00001425 укладено ТОВ ТЕК Транслогістік». У рахунку від 05.09.2022 року №475 зазначено експедиційні витрати по митній території України числове значення яких не можливо перевірити та які не додано до митної вартості товару;

- подана до митного оформлення декларація від 05.08.2022 року №22343100IM00165737 не є декларацією країни відправлення. так як специфікація про постачання товару укладена 31.08.2022 року та країною відправлення є Туреччина;

- згідно відомостей, зазначених у специфікації від 31.08.2022 року №6 ціна зафіксована з дати підписання цієї специфікації. Посилаючись на п.п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу. виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2015 року №689, за відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару. Відомості біржових організацій за встановлені періоди декларантом не надано.

У зв`язку з цим відповідачем з посиланням на частини другу-третю статті 53 Митного кодексу України, пункт 1 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, що позиціонується з положеннями статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) для підтвердження вартості товару;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), для підтвердження вартості товару;

- виписку з бухгалтерської документації, щодо підтвердження вартості товару та транспортування;

- копію митної декларації країни відправлення , щодо підтвердження вартості товару та транспортування;

- інформація біржових організацій про вартість товару на дати узгодження ціни за зовнішньоекономічним контрактом.

Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості товару.

У рішенні від 09 вересня 2022 року №UA408000/2022/000052/2 зазначено, що всі додаткові надані декларантом документи не спростовують зазначені у даному рішенні розбіжності.

Так, за результатом розгляду митної декларації №UA408020/2022/038008 та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000052/2 від 09.09.2022 року та Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/000877.

Як вбачається з указаного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому, окрім наведених вище обставин, також зазначено про те, що заявлена митна вартість товарів не може бути визнана митним органом. Відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення спірної вартості товарів. В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 Митного кодексу України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості резервний. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості товару МД № UA100330/2022/438559 від 03.07.2022 «Полівінілхлорид суспензійний, незмішаний з іншими речовинами, з константою Фікентчера 66,9; ПВХ Lacovyl S6703 11000 кг. Торговельна марка LACOVYL. Країна виробництва FR. Виробник Kem One. рівень митної вартості 2.19 ;/кг. Висновок: подання нової митної декларації за ціною товару зазначеному в Рішенні про коригування митної вартості.

Отже, митним органом фактично скорегована заявлена декларантом митна вартість ввезеного товару з 1,18 $/кг (23600 $ / 20000 кг) на 2,19 $/кг (43800 $ / 20000 кг), в результаті чого сума митних платежів збільшилась на 205947,88 грн, що вбачається з оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів та митної декларації UA408020/2022/038517 від 10.09.2022 року, яка була подана до митного органу позивачем з урахуванням вимог названого рішення.

За таких обставин, не погоджуючись із Рішенням про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000052/2 від 09.09.2022 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Полімер Груп» звернулося до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі МК України).

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною першою та другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом статті 55 МК України Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: ) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно положень статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

При цьому, враховуючи фактичні обсяги партії товарів, для визначення митної вартості використовується найменша вартість із альтернативних, згідно наявної у митного органу інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновками, викладеними у подібних правовідносинах як Верховним Судом України у судових рішеннях від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15, від 02 червня 2015 року у справі №21-498а15, так і Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16, від 14 серпня 2018 року у справі №826/5868/16.

Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що при перевірці заявленої позивачем митної вартості товару відповідач дійшов висновку про те, що подані документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме: 1) відповідно до п. 4.2. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року № SPG/01 передбачено, що формування партії товару здійснюється на підставі письмової заявки, наявність заявки покупця у якій повинно бути зазначено кількість, асортимент, номенклатура, умови поставки, терміни відвантаження та поставки товару, а також інші суттєві умови поставки товару. У випадку згод із заявкою продавець виставляє проформу-інвойс. До митного оформлення ні заявки, ні проформи-інвойсу декларантом не надано; 2) згідно п. 4.3. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року №SPG/01 передбачено надання копії експортної декларації, як не надано до митного оформлення; 3) згідно п. 9.1. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року №SPG/01 покупець вправі за власний рахунок застрахувати товар, що постачається за цим контрактом. Відомостей щодо страхування безпосереднього вантажу або спростування факту страхування декларантом не надано; 4) згідно відомостей зазначених у CMR від 02.09.2022 року б/н перевізником товару є Ecowood Trade. Договір на транспортування товару від 31.08.2022 року №Т-00001425 укладено ТОВ ТЕК Транслогістік». У рахунку від 05.09.2022 року №475 зазначено експедиційні витрати по митній території України числове значення яких не можливо перевірити та які не додано до митної вартості товару; 5) подана до митного оформлення декларація від 05.08.2022 року №22343100IM00165737 не є декларацією країни відправлення. так як специфікація про постачання товару укладена 31.08.2022 року та країною відправлення є Туреччина; 6) згідно відомостей, зазначених у специфікації від 31.08.2022 року №6 ціна зафіксована з дати підписання цієї специфікації. Посилаючись на п.п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу. виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2015 року №689, за відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару. Відомості біржових організацій за встановлені періоди декларантом не надано.

Варто відзначити, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень (частина четверта статті 9, частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено суду, що виявлені ним у поданих декларантом документах розбіжності дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості (приписи частини третьої статті 53 МК України).

Поряд з цим, згідно обставин справи, декларантом вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): в МД №UA408020/2022/038008 вказано, що вартість ввезеного позивачем товару складає 23600,00 доларів США.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2021 року між Компанією «HUZUR PLASTIK MAD ITH SAN VE TIC LTD STI», як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Полімер Груп», як покупцем укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товару №SPG/01 (далі - Контракт, Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Контракту предметом даного Контракту є численні поставки товару відповідно до інвойсів, які є невід`ємною частиною даного Контракту.

Згідно пунктів 2.1.-2.2. Контракту марка та ціна товару (найменування та ціна за одиницю) погоджуються сторонами по кожній окремій партії та вказуються в інвойсах.

Загальна ціна цього контракту складається з сум інвойсів, виставлених до даного контракту .

Пунктом 3.1 Контракту передбачено, що умови оплати погоджуються між сторонами на кожну окрему партію та вказуються в інвойсах.

Відповідно до інвойсу CI-IHR-22-277 від 02.09.2022 продавцем виставлено рахунок на оплату за товар PVC S-6703 на загальну суму 23600 доларів США.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №UA408020/2022/0385008 вартості товару полівінілхлорид не змішаний з іншими речовинами: полівінілхлорид суспензійний марка PVC S-6703 -20000 кг., константа Фікентчера К-66, 8використовується для виготовлення труб, профілів, трубок, листів та плівки, саме згідно остаточної вартості конкретного постачання вказаної в інвойсі 23600,00 доларів США.

Відносно посилань відповідача в оскаржуваному рішенні про ненадання декларантом ні заявки, ні проформи інвойсу до митного оформлення не знаходить своє підтвердження в матеріалах справи, оскільки згідно МД UA408020/2022/038008 від 09.09.2022 року та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2022/0000877 декларантом було надано інвойс CI-IHR-22-277 від 02.09.2022, який містить кількість, асортимент, номенклатуру, умови поставки.

До того ж згідно вимог пункту 3 частини другої статті 53 МК України, саме рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа є документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваному рішенні щодо ненадання експортної декларації, то такі суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивачем до митного оформлення надавалася копія транзитної декларації 22LR666 від 02.09.2022, яка для декларанта є декларацією країни-відправника (тобто експортною декларацією). Разом з тим, сукупність всієї іншої поданої декларантом документації дає всі підстави визначити вартість товару та перевірити правильність її визначення декларантом.

Що стосується аргументів митного органу, що декларація від 05.08.2022 року №22343100ІМ00165737 не є декларацією країни відправлення, так як специфікація про постачання товару укладена 31.08.2022 та країною відправлення є Туреччина, то, як зазначив позивач, така була надана митному органу на підтвердження того, що HUZUR PLASTIK KIM MAD ITH IHR SAN VE TIC LTD STI купив у KEM ONE товар, частину якого у подальшому було продано декларанту, на підтвердження чого декларант надав повний пакет документів відповідно до положень Митного кодексу України.

Відносно відсутності відомостей про страхування вантажу або спростування факту страхування, суд зазначає наступне.

Пунктом 9.1. контракту встановлено, що Покупець вправі за свій рахунок застрахувати товар, що постачається за контрактом.

Тобто, зі змісту вказаного пункту вбачається, що страхування товару є правом Покупця, а не обов`язком.

Разом з тим, згідно довідки про транспортні витрати №475 від 05 вересня 2022 року, наданої позивачем разом з поданням митної декларації до митного оформлення, вбачається, що страхування не відбувалося.

А відтак з поданих митному органу до митного оформлення документів, відповідач володів достатньою інформацією про те, що страхування вантажу позивачем не здійснювалося.

В оскаржуваному рішенні митним органом вказано, що згідно відомостей, зазначених у СМR від 02.09.2022 № б/н, перевізником товару є Ecowood Trade, а договір на транспортування товару укладено 31.08.2022 року №Т-00001425 ТОВ «ТЕК Транслогістік». У рахунку від 05.09.2022 року №475 зазначено експедиційні витрати по митній території України числове значення яких неможливо перевірити та які не додано до митної вартості товару.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до заявки транспортного експедирування №1 від 01.09.2022 року ТОВ «ТЕК Транслогістік» (Виконавець) за даною заявкою зобов`язується доставити ввірений йому відправником вантаж до місця призначення і видати його уповноваженій особі, а ТОВ «Скай Полімер Груп» (Замовник) зобов`язується оплатити за перевезення домовлену суму.

Згідно даної заявки вартість послуг складає 165 000 грн.

В графі «Відомості про перевізника» зазначено ТОВ «Еколіс Трейд».

На виконання вказаної заявки ТОВ «ТЕК Транслогістік» виставлено рахунок-фактуру №475 від 05 вересня 2022 року на суму 165000, яка включає в себе транспортно-експедиційні послуги по маршруту: м. Стамбул (Турція) м/п Порубне-Сірет (140000,00 грн) та Транспортно-експедиційні послуги по маршруту: м/п Порубне-Сірет м. Київ (Україна) (25000,00 грн).

31 серпня 2022 року між ТОВ «ТЕК Транслогістік» (Експедитор) та ТОВ «Еколіс Трейд» (Виконавець) укладено договір перевезення №Т-00001425.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що на підставі договору укладеного між Експедитором та Замовником, Експедитор діє від свого імені та за рахунок коштів Замовника, залучаючи третю сторону Виконавця, для доставки вантажів автомобілями в міжнародному сполученні. Виконавець доставляє заявлені Експедитором вантажі, а Експедитор оплачує послуги Виконавця з коштів Замовника на узгоджених нижче умовах.

Отже, транспортно-експедиторська компанія, до якої звернувся позивач, надала послуги саме з організації перевезення товару, шляхом доручення іншій компанії-перевізнику ТОВ «Еколіс Трейд». При цьому у вартість наданих послуг з організації перевезення включаються і витрати з перевезення такого товару.

Враховуючи викладене, витрати на перевезення товару, які зазначені в рахунку на оплату, обґрунтовано виставлені саме транспортно-експедиторською компанією ТОВ «ТЕК Транслогістік», а не залученим цією компанією перевізником ТОВ «Еколіс Трейд».

Таким чином, суд вважає помилковими твердження митного органу про неможливість перевірити числове значення експедиційних витрат.

У оскаржуваному рішенні також йдеться про те, що згідно відомостей, зазначених у специфікації від 31.08.2022 №6, ціна зафіксована з дати підписання цієї специфікації. Посилаючись на п.п. 3.3 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2015 року №689, за відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару. Відомості біржових організацій за встановлені декларантом періоди не надано.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення містить посилання на наказ ДФС від 11.09.2015 року №689, який втратив чинність згідно наказу ДМС України від 01.07.2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», тобто на момент прийняття оскаржуваного рішення чинним був наказ ДМС України від 01.07.2021 року №476.

Так, згідно п. п. 3.1 п.3 наказу ДМС України від 01.07.2021р. №476 посадова особа митного органу, яка здійснює аналіз, виявлення та оцінку ризиків, повинна враховувати особливості формування вартості товарів, які реалізуються в порядку біржової торгівлі.

Під час здійснення аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунка-фактури (інвойсу) або додатка (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту).

Під час здійснення аналізу, виявлення та оцінки ризиків на підставі сировинних складових ураховуються дані про вміст та вартість сировини, що використовується для виготовлення цього товару.

За відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару.

Зважаючи на зауваження митного органу в частині не надання митному органу відомостей біржових організацій, декларантом додатково було надано митному органу інформацію біржових організацій про вартість аналогічного товару, зокрема за серпень 2022 року.

З урахуванням наведеного, суд відхиляє аргументи митного органу в частині не надання інформації біржових організацій про середні значення біржових котирувань, оскільки декларант, на вимогу митного органу, надав документи біржових організації, зокрема за серпень 2022 року.

Щодо інших доводів зазначених відповідачем у відзиві на позовну заяву, якими митний орган обґрунтовує правомірність прийняття оскаржуваного рішення, такі суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вказані доводи відсутні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA40800/2022/000052/2 від 09.09.2022 року.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд погоджується з твердженням позивача про подання ним разом з митною декларацією до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, та, відповідно, про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.

Указане свідчить про безпідставність та незаконність оскаржуваних у цій справі рішень.

Також варто зазначити наступне.

Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів у зв`язку із виявленням наведених вище розбіжностей у документах декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: - бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) для підтвердження вартості товару; - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), для підтвердження вартості товару; - виписку з бухгалтерської документації, щодо підтвердження вартості товару та транспортування; - копію митної декларації країни відправлення , щодо підтвердження вартості товару та транспортування; - інформація біржових організацій про вартість товару на дати узгодження ціни за зовнішньоекономічним контрактом.

Надаючи оцінку цим діям, що передували прийняттю оскаржуваних рішень, суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається з відзиву та доданих до нього матеріалів, на виконання частини третьої статті 53 МК України Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Полімер Груп» на підтвердження заявленої митної вартості товару додатково було надано митному органу платіжне доручення №44 від 24.08.2022, №45 від 31.08.2022 року, заявку на купівлю іноземної валюти №40 від 24.08.2022 року, заявку на купівлю іноземної валюти №41 від 31.08.2022, транспортні довідки, рахунки на оплату транспортних послуг, рахунки фактури, які підтверджують митну вартість, експортні та транзитні митні декларації, біржові котировки за серпень 2022 року. За власним бажанням декларантом було надано висновок Держзовнішінформа №112/138 від 08.09.2022 року.

Однак відповідачем вказані документи не взяті до уваги, оскільки вони не спростовують зазначені митним органом розбіжності.

Водночас суд звертає увагу на те, що причин відхилення вказаних документів відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено.

При цьому відповідно до листа №3 від 09.09.2022 року, митний брокер ФОП ОСОБА_1 повідомив Управлінню митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД, що ним були надані всі документи. Інших документів, окрім тих, що перелічені в запиті надати неможливо.

У ході розгляду справи відповідачем не доведено, що витребувані митним органом у декларанта документи є документами, необхідними для усунення (спростування) саме тих розбіжностей, які мали місце на думку митного органу в документах, поданих позивачем до митного оформлення товару.

У ході розгляду справи митним органом як суб`єктом владних повноважень, усупереч наведеним вище нормам матеріального та процесуального права, не надано суду обґрунтованих доводів й, відповідно, не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно й нерозсудливо.

Тому, оскаржуване рішення є протиправним й підлягає скасуванню.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Подані позивачем до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам статті 53 МК України.

Зважаючи на протиправність прийнятного рішення про коригування митної вартості товарів UА408000/2022/000052/2 від 09.09.2022 року, наявні підстави і для скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2022/000877 від 09.09.2022 року.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При вирішенні даного спору судом також взято до уваги висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові від 27 липня 2023 року у справі №600/316/23-а з аналогічних відносин між тими самими сторонами.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими. Натомість позивач довів незаконність оскаржуваних рішень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявних у справі платіжних доручень №2632 від 02 лютого 2023 року та №2691 від 16 лютого 2023 року позивачем за його подання сплачено судовий збір у загальному розмірі 5773 грн 22 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Полімер Груп» до Чернівецької митниці про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000052/2 від 09 вересня 2022 року.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2022/000877 від 09 вересня 2022 року.

Стягнути з Чернівецької митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Полімер Груп» судові витрати у виді судового збору в розмірі 5773 грн 22 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 11.08.2023 року.

Повне найменування учасників справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Полімер Груп» (02095, м. Київ, вул. Трускавецька, буд. 2-А, приміщ. 7, ), відповідач Чернівецька митниця (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 248-М, ).

Суддя О.П. Лелюк