Справа № 360/1196/22
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 серпня 2023 року

м. Київ

справа №360/1196/22

провадження № К/990/26233/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Кашпур О. В., Мацедонської В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів про звільнення та поновлення на службі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2020 року № 1402 "За результатами службового розслідування" в частині притягнення стрільця 1 моторизованого відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.01.2021 № 03-РС, в частині звільнення стрільця 1 моторизованого відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у запас відповідно до підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу (через службову невідповідальність);

скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2021 № 6 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу;

поновити на військовій службі ОСОБА_1 на посаді стрільця 1 моторизованого відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року позов залишено без руху, запропоновано позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою.

На виконання вимог указаної ухвали позивачем до суду першої інстанції подано уточнену позовну заяву та клопотання про поновлення строку звернення до суду, в мотивування якого автор зазначав, що після звільнення звернувся до Міловського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, рішення про надання якої прийнято 25 січня 2021 року. Але на той час було встановлено відсутність документів, які стали підставою для звільнення, зокрема про результати службового розслідування, а також невідома поштова адреса відповідача. 02 квітня 2021 року позивач направив на адресу відповідача поштовим вкладенням рапорт про надання копій документів службового розслідування, проте відповіді на звернення досі не отримав. 11 вересня 2021 року до відповідача було направлено адвокатський запит, однак запитувані документи відповідачем надані не в повному обсязі. На підтвердження зазначених обставин позивачем надані копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2264 від 30.06.2021, №3035 від 28.12.2018, №4159 та довідку №915 від 27.12.2018.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2023 року, адміністративний позов повернуто позивачу відповідно до пункту 1 частини четвертої 4 статті 169 КАС України, а саме у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду з причин, які не є поважними.

Не погоджуючись із ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2023 року, ОСОБА_1 оскаржив їх в касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, повернення позову зумовлено тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, при цьому не наведено поважних підстав, які унеможливили звернення до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, на переконання суду, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин першої, другої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною першої статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Питання строку звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, нормами процесуального закону передбачено можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Так, положеннями статті 233 КЗпП України визначено спеціальні строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, зокрема, встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша указаної статті КЗпП України).

Отже, місячний строк звернення до суду із позовом про звільнення обчислюється з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Статтею 234 КАС України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Згідно частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, звернення до суду з пропуском установленого строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об?єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов?язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, з дати звільнення позивач був обізнаний про порушення своїх прав, відповідно за правилами статті 233 КЗпП України саме з 06 січня 2021 року підлягає обчисленню місячний строк звернення до суду із цим позовом.

Втім, з позовом про захист порушеного права позивач вперше звернувся лише 01 жовтня 2021 року, тобто, з пропуском місячного строку.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 360/5521/21 позов залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом, зокрема, надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року у справі № 360/5521/21 повернуто позовну заяву.

Вдруге з позовом позивач звернувся 14 лютого 2022 року, тобто з пропуском місячного строку та значного строку після повернення первинного позову - понад 13 місяців після звільнення.

Судом не встановлено та не знайдено підстав для визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Верховний Суд зауважає про те, що поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, тому має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; необхідно враховувати тривалість пропуску строку та можливі наслідки його відновлення для інших осіб. При цьому доведення поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду покладається саме на позивача.

ОСОБА_1 був обізнаний про його звільнення з часу ознайомлення з наказом від 05.01.2021 року № 03- РС.

Згідно положень частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України).

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами обставини справи. Зокрема, правильним є висновок судів про ненадання позивачем переконливих доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з позовом.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, повертаючи позовну заяву, вірно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі №360/1196/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів про звільнення та поновлення на службі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

В. Е. Мацедонська