Справа № 120/10931/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

14 серпня 2023 р. Справа № 120/10931/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Бошкова Юлія Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 24.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом: подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин, які могли б бути визнані судом поважними для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

07.08.2023 на адресу суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду, за змістом якої ФО ОСОБА_1 вказує, що він неодноразово звертався до податкового органу щодо внесення змін, повторного подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та із заявами про повернення коштів, зокрема, від 04.05.2022, від 04.10.2022, від 22.03.2023, від 23.05.2023 (11 заяв). Отриману відмову відповідача, як вказує позивач, він вважаю незаконною, тому вимушений звертатися до суду, однак, своєчасно не мав можливості звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на запровадження на території України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202, воєнного стану, який в подальшому неодноразово продовжувався. При цьому, на переконання ФОП ОСОБА_1 , запровадження режиму воєнного стану є безумовною підставою, яка відповідно до частини 1 статті 121 КАС України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку.

Визначаючись з приводу заяви позивача про поновлення строку, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи адміністративного процесуального законодавства встановлюють шестимісячний строк звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

За змістом позовних вимог позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів для повернення помилково сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2020 року - грудень 2020 року у розмірі 68954,00 грн.

Сплата єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування за спірний період з січня 2020 року по грудень 2020 року здійснена ФОП ОСОБА_1 згідно з долученими квитанціями: 20.03.2020, 14.04.2020, 19.05.2020, 19.06.2020, 17.07.2020, 19.08.2020, 15.09.2020, 19.10.2020, 18.11.2020, 09.12.2020, 15.01.2021.

Відтак, спірні правовідносини виникли між позивачем та ГУ ДПС у Вінницькій області з моменту сплати єдиного соціального внеску, відповідно до кожної з квитанцій. Тобто, у кожному окремому випадку 6-місячний строк звернення до суду необхідно обчислювати з дати сплати позивачем єдиного соціального внеску за звітний період (з 20.03.2020, з 14.04.2020, з 19.05.2020, з 19.06.2020, з 17.07.2020, з 19.08.2020, з 15.09.2020, з 19.10.2020, з 18.11.2020, з 09.12.2020, з 15.01.2021). Відповідно строк звернення до суду, у такому випадку закінчився 21.09.2020, 15.10.2020, 20.11.2020, 20.12.2020, 18.01.2021, 20.02.2021, 16.03.2021, 20.04.2021, 19.05.2021, 10.06.2021, з 16.07.2021.

Водночас, як зазначалось судом, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за допомогою засобів поштового зв`язку лише 14.07.2023.

З приводу доводів позивача про те, що він неодноразово звертався до податкового органу щодо внесення змін, повторного подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та із заявами про повернення коштів, зокрема, від 04.05.2022, від 04.10.2022, від 22.03.2023, від 23.05.2023 (11 заяв), суд зазначає, що звернення позивача до ГУ ДПС у Вінницькій області з такими заявами підтверджує лише факт того, що він знав про порушення своїх прав, однак, без зайвих зволікань, у строк встановлений ст. 122 КАС України, не звернувся до суду за захистом своїх прав.

При цьому, звернення ФОП ОСОБА_1 до відповідача з відповідними листами, заявами не змінює моменту з якого підлягає відліку строк звернення до суду, а вказує лише на момент коли позивач почав вчиняти активні дії з метою відновлення своїх прав.

Як неодноразово зазначалось Верховним Судом, при визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З приводу посилання позивача на запровадження воєнного стану, як на поважну причину для поновлення строку звернення до суду, слід зазначити, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, та який триває і наразі.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

При цьому, суд наголошує, що питання поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуального строку у всіх абсолютно випадках.

Суд звертає увагу, що на момент запровадження на території України режиму воєнного стану позивачем вже допущено пропуск 6-місячного строку звернення до суду з цим позовом, який сплив: 21.09.2020, 15.10.2020, 20.11.2020, 20.12.2020, 18.01.2021, 20.02.2021, 16.03.2021, 20.04.2021, 19.05.2021, 10.06.2021, 16.07.2021 (в залежності від дати сплати ЄСВ), відтак, у даному випадку суд вважає безпідставним посилання ФОП ОСОБА_1 на те, що запровадження режиму воєнного стану перешкоджало йому вчасно звернутись до суду.

Жодних інших обставин, які б свідчили про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не наведено.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішеннях від 20.05.2010 в справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 в справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином, зважаючи на те, що наведені у заяві обставини щодо невчасного звернення до суду з відповідним позовом не свідчать про поважність причин пропуску такого строку, тому заява про поновлення такого строку задоволенню не підлягає.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі частини другої статті 123 КАС України.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна