Справа № 480/8295/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 р.Справа № 480/8295/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Корольвої Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2023, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/8295/22

за позовом ОСОБА_1

до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області третя особа Головне управління Державної податкової служби у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ), звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (надалі - відповідач, Конотопський ВДВС, орган виконавчої служби), третя особа - Головне управління ДПС у Сумській області, (надалі - ГУ ДПС у Сумській області, третя особа, податковий орган), про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Литвин Валентини Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 69818626 від 09.09.2022.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Конотопського ВДВС від 09 вересня 2022 року про відкриття виконавчого провадження № 69818626 з виконання виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом у справі № 480/7145/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Сумській області податкового боргу.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Конотопського ВДВС на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення судового збору 992 грн 40коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представники відповідача та третьої особи подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Мотиви апеляційних скарг зводяться до невірного застосування судом першої інстанції приписів п. 10-2 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до яких визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Вказують, що, на момент набрання чинності вказаної норми, строк пред`явлення виконавчого листа ще не сплив, а тому, державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження №69818626 з виконання виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом у справі № 480/7145/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Сумській області податкового боргу.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до приписів ч. 4 ст. 304 КАС України.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечувала посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи у судовому засіданні просила задовольнити вимоги апеляційної скарги ГУ ДПС у Сумській області з підстав, викладених у ній.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним, в судове засідання не прибув, засобами системи "Електронний суд" подав клопотання про відкладення розгляду справи вмотивоване твердження про перебування у відпустці його представника - Литвин В.А.

Відповідно до ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи приписи наведених норм КАС України та те, що відповідачем не надано ані доказів перебування Литвин В.А. у відпустці, ані доказів неможливості взяти участь у судовому засіданні іншими представником відповідача, колегія суддів вважає повідомлені відповідачем причини неявки не поважними, а клопотання про відкладення розгляду справи таким, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, позивача, представника третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційних скаргах, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі 480/7145/21 про стягнення з позивача податкового боргу, яке набрало законної сили 17.02.2022, Сумським окружним адміністративним судом 06.06.2022 виданий виконавчий лист, строк пред`явлення до виконання в якому вказаний до 18.05.2022 ( а.с. 6).

09.09.2022 державним виконавцем Конотопського ВДВС за заявою ГУ ДПС у Сумській області, яка надійшла до відділу 08.09.2022, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №69818626 (а.с.5, 7-9).

Позивач, не погодившись з постановою про відкриття виконавчого провадження №69818626, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що третьою особою подано виконавчий лист на виконання до відповідача з пропуском строку, визначеного Законом України «Про виконавче провадження», а відтак відповідач не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження №69818626. Також суд першої інстанції вказав, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про поширення на дані правовідносини положень п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на час набрання чинності цієї норми (25.08.2022), строк на пред`явлення цього виконавчого документа вже закінчився (18.05.2022).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII)

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Водночас, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законами України № 2119-IX від 15.03.2022, № 2212-IX від 21.04.2022, № 2263-IX від 22.05.2022, № 2500-IX від 15.08.2022, № 2738-IX від 16.11.2022, № 2915-IX від 07.02.2023, № 3057-IX від 02.05.2023 відповідно, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Разом з цим, відповідно до п. 10-2 р. ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, виконавчий лист № 480/7145/21 від 17.01.2022 виданий Сумським окружним адміністративним судом 06.06.2022. У цьому виконавчому листі зазначено, що судове рішення набрало законної сили 17.02.2022, а строк його пред`явлення до виконання тривав до 18 травня 2022 року включно.

Колегія суддів наголошує, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 69818626 з виконання вказаного виконавчого листа ухвалено державним виконавцем 09 вересня 2022 року, тобто після набрання чинності Законом № 2129-IX від 15 березня 2022 року.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Одночасно колегія суддів вказує, що висновок суду першої інстанції про набрання наведеною нормою чинності з 25.08.2022 є помилковим, оскільки така норма у дійсні набрала чинності з 26 березня 2022 року, тобто до 18.05.2022 - закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, ВП № 69818626 від 09.09.2022.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників судового розгляду, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та Головного управління Державної податкової служби у Сумській області задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду 29 грудня 2022 року по справі № 480/8295/22 скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк