Справа № 240/21708/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/21708/23

категорія 112010201

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 11.07.2023 (відмітка на поштовому конверті) звернувся до суду з позовом у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, яка полягає у не виготовленні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі статей 8, 10, 43, та 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за формою, передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393", з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з повною інформацією за формою, передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», для перерахунку та виплати пенсії з 1 січня 2018 року на підставі статей 8, 10, 43, та 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з даним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

До суду 07.08.2023 надійшла заява представника позивача про поновлення процесуального строку. В обґрунтування позову вказує, що зважаючи на відсутність доказів сповіщення позивача щодо невиконання рішення суду (постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 520/2098/19 від 9 червня 2022 року), позивач вважає, що ці обставини свідчать про поважність пропуску строку звернення до суду. Окрім того, представник посилається на правові висновки Верховного Суду у постанові від 24.11.2020 у справі № 815/460/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року, справа №815/1226/18.

Суд, розглянувши заяву позивача, зазначає наступне.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вбачається з позову, перерахунок пенсії позивачу був здійснений з 01.01.2018 з урахуванням грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на підставі довідки про грошове забезпечення, наданої відповідачем.

Отже, перерахунок пенсії позивачу був здійснений з 01.01.2018 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої відповідачем, і що в цю довідку не увійшли відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії.

Однак, в поданій до суду позовній заяві адвокат ОСОБА_2 зазначила, що підстави складання нової довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення та премії, в розмірах передбачених постановою КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виникли з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що саме з моменту набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, тобто з 05.03.2019, позивач мав реальну можливість дізнатися про порушення відповідачем його права на отримання нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та премії, передбачених постановою КМУ від 30.08.2017 №704.

Однак, до суду з даним позовом про оскарження бездіяльності відповідача щодо невидачі йому довідки про розмір грошового забезпечення станом 01 березня 2018 року для здійснення перерахунку його пенсії з 01 січня 2018 року, звернувся лише 11 липня 2023 року (відмітка на поштовому конверті) що свідчить про пропуск ним шестимісячного строку на звернення, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Вирішуючи питання щодо строків звернення до суду в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 12.04.2023 по справі №380/14933/22 дійшов висновку, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.

Щодо посилання позивача в заяві на положення статті 51 Закону № 2262-ХІІ, то таке є безпідставним, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, а в спірних правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

До того ж, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статті 51 № 2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відтак, оскільки перерахунок пенсії позивачу був здійснений з 01.01.2018 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої відповідачем, відомості про складові цієї довідки, а саме включення відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії, позивач повинен дізнатися з моменту набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, тобто з 05.03.2019, проте з позовом до суду позивач звернувся лише в липні 2023 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд зазначає, що не приймає до уваги посилання позивача на обставини, викладені у заяві про поновлення строк звернення до суду, оскільки доказів неможливості вчасно звернутися до відповідача з питанням направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, що враховуються для перерахунку пенсії заявника станом на 01.03.2018, матеріали позову не містять.

До матеріалів позовної заяви позивачем додана заява від 01.05.2023 та відповідь відповідача від 10.05.2023. Дані документи свідчать про обставини вчинення активних дій з метою отримання інформації про складові призначеної пенсії та направлення оновленої довідки, лише у травні 2023 року та не доводять поважність причин пропуску процесуального строку.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, заяником звернуто увагу на наявність збройної агресії проти України агресора рф. З даного приводу необхідно зауважити, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки через запровадження такого, на переконання суду, не можна вважати поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем не наведено.

Відповідно до вимог ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до норм п. 9 ч. 4. ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Приписами ч. 8 ст. 169 КАС України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Лавренчук