Справа № 520/522/23
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 серпня 2023 року Справа № 520/522/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Кухар М.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () № 85, винесене 27.09.2022 року, яким було відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

-визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Миколаївській області () призначити та виплачувати з 12.04.2022 року ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не зараховано періоди роботи з 24.04.1980 по 27.04.1982, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 16.05.1980, оскільки в підставах внесення запису про прийняття наявне виправлення дати наказу та з квітня 1983 року - грудня 1997 року, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_3 від 07.02.1985, яку не прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки зазначене ім`я російською мовою " ОСОБА_1 ", що не відповідає паспортним даним Позивача " ОСОБА_1 ". Крім того, не зазначено в підставах внесення записів щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) номер та дата документів. Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.02.2023 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначив, що діяв в межах повноважень, встановлених законом, та просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13.03.2023 Залучено до участі у справі №520/522/23 в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022).

Копія ухвали від 13.03.2023 доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Проте, представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надходило, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суддя Кухар М.Д. з 27.02.2023 по 03.03.2023, з 01.05.2023 по 15.05.2023, з 29.05.2023 по 02.06.2023 та з 31.07.2023 по 13.08.2023 перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

29.04.1983 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до колгоспу ім. Фрунзе, Купянського району Харківської області УРСР, що підтверджується записом у трудовій книжці від 29.04.1983 року.

В трудовій книжці від 07.02.1985 року ім`я позивача зазначено як « ОСОБА_1 », в той час як правильно мало бути записано, відповідно до свідоцтва про народження та паспорту громадянина України, а саме - « ОСОБА_1 » (українською мовою) та « ОСОБА_1 » (російською мовою).

20.09.2022 позивач звернулася (за місцем проживання) із заявою про призначення/ перерахунок пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

На день звернення із заявою Позивачу виповнилось 60 років 05 місяців, страховий стаж склав 24 роки 03 місяці 05 днів.

27.09.2022 року позивач отримала рішення № 85, яким останній було відмовлено в призначенні пенсії за віком.

26.10.2022 року Глобинським районним судом Полтавської області (справа № 527/2376/22) було встановити факт належності ОСОБА_1 трудової книжки.

28.10.2022 позивач вдруге звернулася (за місцем проживання) із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області.

Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області розглянуто заяву позивача від 28.10.2022 та додані до неї документи та прийняторішення пропризначення ОСОБА_1 пенсії з 28.10.2022 відповідно до чинного законодавства.

Позивач вважаючи рішення відповідачів таким, що порушує його конституційне право на отримання пенсії за віком, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.26 Закону №1058 право на призначення пенсії після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2023 по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Підтвердження трудового стажу іншими документами здійснюється виключно у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

За приписами п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110 (далі - Інструкції №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Пунктом 2.2 Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

За приписами п.2.6 Інструкції №58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця, який зобов`язаний здійснити виправлення у трудовій книжці у разі виявлення неправильного або неточного запису.

Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях визначався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка була затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, яка містить аналогічні приписи щодо обовязку роботодавця на належне заповнення трудової книжки працівника.

29.04.1983 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до колгоспу ім. Фрунзе, Купянського району Харківської області УРСР, що підтверджується записом у трудовій книжці від 29.04.1983 року.

В трудовій книжці від 07.02.1985 року ім`я позивача зазначено як « ОСОБА_1 », в той час як правильно мало бути записано, відповідно до свідоцтва про народження та паспорту громадянина України, а саме - « ОСОБА_1 » (українською мовою) та « ОСОБА_1 » (російською мовою).

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невідповідне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та незарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження права належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючись зараховувати періоди страхового стажу позивача, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_3 від 07.02.1985 року, що надає право на призначення пенсії за віком, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне скасувати спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити та виплачувати з 12.04.2022 року ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсії, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У ході судового розгляду судом встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача звернулася із заявою - 20.09.2022, на момент звернення останній виповнилося 60 років.

Судом встановлено, що в період з 24.02.2022 року по 10.09.2022 року позивач разом з чоловіком перебувала в зоні бойових дій с. Моначіновка, Куп`янського району, Харківської області.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 10.06.2022 року № 113 - Куп`янський район Харківської області дійсно перебував в зоні бойових дій.

Враховуючи те, що позивач подала заяву про призначення пенсії лише після того як змогла покинути зону бойових дій, суд вважає, що пенсія за віком повинна бути призначена не з моменту подачі заяви про призначений пенсії, а з моменту настання права на отримання пенсії за віком, тобто з 12.04.2022 року.

Отже, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання пенсійного органу, до якого першочергово зверталась позивачка, призначити з 12.04.2022 року ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком, з урахуванням висновків суду.

Після призначення пенсії органом, визначеним за принципом екстериторіальності, а саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, виплата пенсії має здійснюватися ГУ ПФУ в Харківській області - за місцем реєстрації позивачки.

З огляду на зазначене, вимоги позову щодо зобов`язання виплатити пенсію є передчасними, оскільки рішення про призначення пенсії до ГУ ПФУ в Харківській області не надходило, з огляду на що на момент розгляду справи не встановлено порушень вказаним відповідачем прав ОСОБА_1 .

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 992,40 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () № 85, винесене 27.09.2022 року, яким було відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Миколаївській області () призначити з 12.04.2022 року ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

Повний текст рішення складено 14 серпня 2023 року.

Суддя Кухар М.Д.