Справа № 160/19207/22
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 160/19207/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року

у адміністративній справі № 160/19207/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року відмовлено у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування відмови військової частини НОМЕР_1 стосовно звільнення його з військової служби та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 звільнити його з військової служби у зв`язку із загибеллю його рідного брату ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неправильності та неповноти дослідження судом доказів і встановлення обставин у справі та застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду та ухвалити інше рішення про задоволення його вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених вимог та відсутністю передбачених у статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підстав для звільнення його з військової служби у зв`язку із загибеллю його рідного брату у зв`язку з тим, що відстрочка від призову на військову службу по мобілізації надається військовозобов`язаним та може бути реалізована лише до призову на військову службу. Вказує, що на даний час, у законодавстві виникла колізія щодо спірних правовідносин, саме у зв`язку з чим зареєстрованим законопроектом №8009 про внесення змін до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» розширено підстави звільнення з військової служби деяких категорій громадян в період воєнного стану, та пропонується встановити додаткову підставу для звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, а саме: «якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану». Оскільки у зв`язку із загибеллю його брата він є єдиним сином своїх батьків, вважає даний час, що його позов має бути задоволений у повному обсязі.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального права, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги позивача виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач

ОСОБА_1 03.03.2022 року був призваний на військову службу та проходить службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_1 до списків якої йог обуло зараховано відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 № 10, яким позивача також було призначено на посаду старшого стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 4 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із чим ним набуто статус військовослужбовця.

Крім позивача на військову службу 03.03.2022 року був призваний його рідний брат ОСОБА_2 , який проходячи службу стрілцем 1 відділення 1 взводу 3 роти 1 батальйону охорони, загинув від травм отриманих у наслідок ракетного удару по місцю розташування військової частини о 02:40 год. 22.07.2022 року.

Зазначені вище фактичні обставини підтверджені долученими до материалів справи письмовими доказами: військовим квитком ОСОБА_1 (а.с.10-13); свідоцтвами про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.17-18); сповіщенням про смерть (загибель) солдата ОСОБА_2 (а.с.15); повідомленням про смерть ОСОБА_2 (а.с.16); виданим Апостолівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 25.07.2022 року свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 (а.с.14).

У зв`язку з тим, що рідний брат позивача - ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, позивачем ОСОБА_1 02.09.2022 року подавався до командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби (а.с.19), на який у віповідь він отримав лист № 1417 від 03.09.2022 року з повідомленням про відсутність підстав для звільнення (а.с.20). Вказана відповідь командира військової частини НОМЕР_1 оскаржувалася позивачем 07.07.2022 до Верховного Головнокомандувача ЗСУ та до Мінстерства оборони України (а.с.21-22), а отримавши від Мінстерства оборони України за підписом голови адміністрації Державної спеціальної служби транспорту письмову відповідь (а.с.26), яка за змістом є аналогічною відмови командира військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд першої інстанції правильно керувався положеннями: ч.1 і ч.2 ст.17, ч.2 ст.19, ст.65 Конституції України; Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України"; затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170 зі змінами) Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція ); Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовженого у подальшому та та діючого станом на час розгляду справи; а також ст.1, ст.22, ст.23, ст.26 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (надалі - Закон № 3543-ХІІ) - з урахуванням змісту яких суд дійшов висновку, що серед підстав для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відсутня така підстава як: жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

При цьому, суд першої інстанції зауважив, що зазначена позивачем обставина для звільнення з військової служби «у зв`язку із загибеллю його рідного брату ОСОБА_2 » в дійсності передбачена тільки у статті 23 Закону № 3543-ХІІ, яка у зв`язку з внесенням змін Законом № 2491-IX від 29.07.2022 року, що набрав чинності 19.08.2022 року, визначає питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, і відповідно, позивач на особливий період не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

За вказаних обставин та з огляду на те, що позивач був мобілізований на військову службу під час загальної мобілізації 03.03.2022 року, а відстрочка від призову на військову службу по мобілізації може бути реалізована військовозобов`язаним лише до призову на військову службу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підстав для звільнення позивача зі служби, а відповідно і про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , які не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не спростовує правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та застосування до спірних правовідносин положень підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 3543-ХІІ, перелік якого не містив у собі такої підстави для звільнення як «загибель близького родича» на час: подання позивачем ОСОБА_1 рапорту про звільнення з військової служби (02.09.2022); надання відповідді командиром військової частини НОМЕР_1 листом № 1417 від 03.09.2022 року; та на час розгляду даної справи судом першої інстанції.

Оскільки перелік підстав на звільнення військовослужбовців з військової служби після призову під час мобілізації, у період дії воєнного стану є вичерпним та чітко визначений в п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, а військовослужбовець може реалізувати своє право на звільнення на будь-якому етапі проходження військової служби, за наявності передбачених законом підстав - колегія суддів погоджується з висновком судом першої інстанції про неможливість звільнення позивача з військової служби на зазначеній ним підставі «у зв`язку із загибеллю рідного брата». При цьому доводами апеляційної скарги позивача висновки суду першої інстанції не спростовують, та не дають підстав для скасування судового рішення

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що 21.07.2023 року набрав чинності Закон України № 3096-IX від 03.05.2023 «Про внесення змін до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яким було розширено перелік підстав звільнення з військової служби деяких категорій громадян в період воєнного стану.

Зокрема, підпункт "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ з метою досягнення рівності між особами, які вже є військовозобов`язаними, та особами, які на вказаній вище підставі, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - було доповнено абзацом чотирнадцятим, за змістом якого військовослужбовці звільняються з військової служби «якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану».

Отже, за вказаних вище змін в законодавстві, що стосуються розширення підстав на звільнення з військової служби, які закріплені у ст.26 закону «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме, звільнення у разі якщо їхні близькі родичі загинули чи зникли безвісти в період воєнного стану, апеляційний суд акцентує увагу, що відповідач зобов`язаний розглянути по суті та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за результатом розгляду поданого позивачем відповідно до вимог п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ рапорту позивача та долучених до нього документів щодо його родинного зв`язку з братом ОСОБА_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

При цьому, колегія суддів виходячи з того, що поданий ОСОБА_1 02.09.2022 року до командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби вже був розглянутий і відповідь була доведена належним чином, позивач з урахуванням законодавчих змін починаючи з 21.07.2023 має повторно подати рапорт про звільнення з підстав, передбачених підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, з долученням у разі необхідності відповідних документів на підтвердження наявності підстав для такого звільнення. А у разі проявленої відповідачем бездіяльності чи прийняття протиправного рішення про відмову у звільненні з військової служби, позивач не позбавлений права на судовий захист порушених прав.

Підсумовуючи встановлені у справі фактичні обставини та їх оцінку судом першої інстанції з урахуванням норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, апеляційний суд керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник