Справа № 580/1855/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року Справа № 580/1855/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати Позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн у розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовця Збройних Сил України за період з 16.07.2022 по 31.12.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити Позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовця Збройних Сил України за період з 16.07.2022 по 31.12.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати Позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 16.07.2022 по 07.08.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити Позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 16.07.2022 по 07.08.2022.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що в період з 16.07.2022 по 07.08.2022 він приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Бахмутської селищної територіальної громади та виконуючи обов`язки військової служби, але йому протиправно не нараховано та не виплачено додаткову винагороду, згідно з постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, у розмірі 30000 грн у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі за періоди: з 16.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 та у розмірі 70000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Бахмутської селищної територіальної громади та виконуючи обов`язки військової служби, за період з 16.07.2022 до 07.08.2022.

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невчинення дій з нарахування та виплати Позивачу додаткової винагороди, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16.07.2022 до 31.08.2022;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо нарахування та виплати Позивачу за період з 16.07.2022 до 31.08.2022 додаткової винагороди, згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення в частині задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що військовослужбовці Збройних Сил України, які беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн.

При цьому суд зазначив, що Відповідачем не заперечується право Позивача на отримання додаткової винагороди за період з 16.07.2022 до 31.08.2022, а її невиплата позивачу обґрунтована помилковим неподанням уповноваженою особою (командиром) відповідних документів. За таких обставин суд визнав протиправною бездіяльність Відповідача щодо невжиття заходів з нарахування і виплати Позивачу додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови КМУ № 168, за період з 16.07.2022 до 31.08.2022.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд зазначив, що відповідно до пп.9.4 п.9 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Разом з тим суд установив, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.11.2022 № 317 солдат ОСОБА_1 самовільно залишив частину 18.11.2023. Також його знято з усіх видів забезпечення.

Таким чином суд дійшов висновку, що оскільки за вересень-жовтень 2022 року Позивачу додаткова винагорода виплачена, а з 01.11.2022 підстав для виплати йому додаткової винагороди не було (у зв`язку із самовільним залишенням військової частини), то позовні вимоги в частині зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу вказану винагороду за період з 01.09.2022 до 31.12.2022 задоволенню не підлягають.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач та Відповідач подали апеляційні скарги.

4. Позивач у своїй скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відповідні позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Позивач зазначив, що станом на час виникнення спірних правовідносин не було жодного наказу Міноборони, який би одночасно вважався регуляторним актом, зачіпав соціально-економічні права, свободи та законні інтереси військовослужбовців, містив відомості про реєстрацію в Міністерстві юстиції України, підлягав застосуванню, коли Позивача не було включено до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168.

При цьому Апелянт вважає, що оскільки Окреме доручення Міністра оборони від 23.06.2022 №912/з/29 не було зареєстровано в Міністерстві юстиції України, то його положення не підлягають до застосування для прийняття рішення щодо невключення Позивача до наказу про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану, регламентованої Постановою КМУ №168.

На переконання Апелянта вказане Окреме доручення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин і єдиним нормативним актом, якими регулюються такі правовідносини, є Постанова КМУ № 168 від 28.02.2022.

Також Апелянт зазначає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності не може бути підставою для позбавлення його права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168.

5. Відповідач у своїй скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо невчинення дій з нарахування та виплати Позивачу додаткової винагороди, відповідно до п. 1 Постанови № 168, за період з 16.07.2022 по 31.08.2022 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Відповідач зазначив, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що з 18.11.2022 Позивач самовільно залишив місце служби та згідно з наказом ВЧ НОМЕР_1 № 317 від 20.11.2022 вважається таким, що самовільно залишив частину, і що станом на 26.06.2023 Позивач до ВЧ не повернувся.

При цьому Апелянт вказує, що виплата грошового забезпечення здійснюється в поточному місяці за минулий місяць, тому оскільки Позивач самовільно залишив ВЧ у листопаді 2022 року, то й виплати йому було призупинено з дня залишення місця служби.

Також Відповідач у своїй скарзі зазначив, що Позивач не отримав додаткову винагороду за липень-серпень 2022 року, оскільки командир, якому він підпорядковується, не подав рапорт на отримання додаткових виплат.

6. З цих та інших підстав Апелянти вважають, що судом першої інстанції при вирішенні цієї справи було неповно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цієї справи.

7. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023, 19.06.2023, 25.07.2023 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подачі відзивів на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 15.08.2023.

8. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу Позивача, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позову.

9. Відзив на апеляційну скаргу Відповідача у строки, установлені судом, не надходив.

10. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

11. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

12. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2022 № 188 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду солдата резерву запасної роти та поставлено на усі види забезпечення, крім харчового, з 16.07.2022.

Згідно з додатком до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 № 640 Позивача включено до 2-го зведеного стрілецького взводу 1-го зведеного стрілецького відділення зведеної стрілецької роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

19.01.2023 представник Позивача адвокат Мандрик В.В. подав військовий частині НОМЕР_1 адвокатський запит про надання документів щодо: підстав проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_1 ; факту та періоду його безпосередньої участі у бойових діях чи забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 17.07.2022 до 07.08.2022 та з 07.08.2022 до 31.12.2022; підстав і причин ненарахування додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн та 30000 грн за вказані періоди.

На вказаний запит військова частина НОМЕР_1 листом від 12.02.2023 №2/7-133 повідомила, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2022 №317 Позивач вважається таким, що самовільно залишив місце служби 18.11.2023, а відповідно до пункту 17 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та п.9.4 окремого доручення Міністра оборони України № 912з/29 від 23.06.2022 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військову частину.

13. Позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання додаткової винагороди в розмірі 70000,00 грн у період з липня по грудень 2022 року, звернулася до суду з цим позовом.

14. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі Порядок № 260), Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» (далі - Указ № 64/2022), Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі - Доручення №912/з/29).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком № 260.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом № 64/2022 визначено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної КМУ № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

У подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року №400, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, а розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до Постанови КМУ № 217 від 07.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виключивши в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби)».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ № 217 від 07.03.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою КМУ №350 від 22.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка.

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №350 від 22.03.2022 вона набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Постанови КМУ №754 від 01.07.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в абзаці першому слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 червня 2022 року.

Відповідно до Постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 внесені наступні зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:

«У пункті 1:

1) в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №793 від 07.07.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 (в редакції З 18.10.2022) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із п.2-1 Постанови КМУ №168 (в редакції з18.10.2022) порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 17 Порядку №260 визначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яке застосовується з 01.06.2022 та визначає умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 1 Доручення № 912/з/29 під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Абзацами 1 та 2 пункту 3 Доручення № 912/з/29 передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Водночас, абзацами 3-7 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Згідно з п. 5 Доручення № 912/з/29 виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 6 Доручення № 912/з/29).

Разом з тим, пп. 9.4 п.9 Доручення № 912/з/29 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Висновки суду апеляційної інстанції.

15. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн.

16. Водночас у разі, якщо військовослужбовець самовільно залишив місце служби (військову частину), такий військовослужбовець до відповідного наказу про виплату додаткової винагороди не включається.

17. Перевіряючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2022 №317 Позивач самовільно залишив частину 18.11.2023, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Позивачу за період з 01.11.2022 до 31.12.2022 правомірно не було нараховано та виплачено додаткова винагороду, відповідно до Постанови КМУ № 168.

Також, як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за вересень-жовтень 2022 року (тобто період фактичного проходження Позивачем служби) Позивачу додаткова винагорода була нарахована та виплачена, у зв`язку з чим відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

18. Доводи Апелянта про те, що станом на час виникнення спірних правовідносин не було жодного наказу Міноборони, який би одночасно вважався регуляторним актом, зачіпав соціально-економічні права, свободи та законні інтереси військовослужбовців, містив відомості про реєстрацію в Міністерстві юстиції України, підлягав застосуванню, коли Позивача не було включено до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

19. Посилання Апелянта на те, що Окреме доручення Міністра оборони від 23.06.2022 №912/з/29 не було зареєстровано в Міністерстві юстиції України і що, на переконання Апелянта, положення цього Доручення не підлягають до застосування для прийняття рішення щодо невключення Позивача до наказу про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану, регламентованої Постановою КМУ №168, судова колегія відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.1992 № 731, таке Доручення не підлягає державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Крім того, прийняття Міністром оборони України вказаного Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку № 260, а тому відповідні рішення підлягають врахуванню при вирішення питання про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168.

20. Доводи Апелянта про те, що вказане Доручення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин і єдиним нормативним актом, якими регулюються такі правовідносини, є Постанова КМУ № 168 від 28.02.2022, судова колегія відхиляє як безпідставні.

21. Твердження Апелянта про те, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності не може бути підставою для позбавлення його права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, апеляційний суд також до уваги не приймає з огляду на вищевикладене.

22. Перевіряючи рішення суду першої інстанції у частині щодо задоволення позовних вимог, судова колегія звертає увагу на те, що Позивач дійсно набув право на отримання додаткової винагороди за період з 16.07.2022 до 31.08.2022, але така винагорода йому виплачена не була, що не заперечується Апелянтом.

Водночас, посилання Апелянта (Відповідача) на те, що командиром ВЧ не було подано рапорт на отримання Позивачем додаткових виплат за вказаний період, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі обставини не є достатньою правовою підставою для порушення права Позивача на отримання відповідної винагороди за несення ним служби у зоні бойових дій.

Доводи Відповідача про те, що Позивач отримає вказану винагороду після повернення його до військової частини та надання командиру пояснень щодо причин відсутності, не узгоджується в вищенаведеними нормами, зокрема Дорученням № 912/з/29, оскільки правовідносини щодо виконання Позивачем покладених на нього обов`язків у зоні бойових дій у період з 16.07.2022 до 31.08.2022 та правовідносини, які виникли після цього, зокрема у листопаді 2022 року щодо самовільного залишення Позивачем місця служби, є різними і не залежать одне від одного.

Тож, твердження Апелянта - Відповідача про те, що з 18.11.2022 Позивач самовільно залишив місце служби та згідно з наказом ВЧ НОМЕР_1 № 317 від 20.11.2022 вважається таким, що самовільно залишив частину, і що станом на 26.06.2023 Позивач до ВЧ не повернувся, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що ці обставини не спростовують наявності у Позивача раніше набутого (до 18.11.2022) ним права на отримання спірної винагороди за період з 16.07.2022 до 31.08.2022.

З аналогічних підстав судова колегія відхиляє доводи Апелянта - Відповідача про те, що виплата грошового забезпечення здійснюється в поточному місяці за минулий місяць, тому оскільки Позивач самовільно залишив ВЧ у листопаді 2022 року, то й виплати йому було призупинено з дня залишення місця служби, оскільки липень-серпень 2022 року не є минулим місяцем (місяцями) відносно періоду самовільного залишення Позивачем місця служби (листопад 2022 року).

23. Аналізуючи всі доводи Апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

24. Отже, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

25. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

26. Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 підлягають залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року - без змін.

27. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на результат апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 15 серпня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина