Справа № 420/1742/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1742/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 травня 2023 року (суддя Тарасишина О.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 08.05.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо незабезпечення стрілецькою зброєю під час виконання завдань,-

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення позивача стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у 2022 році;

- зобов`язати відповідача забезпечувати позивача стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, кожного разу перед наданням відповідного наказу, бойового розпорядження та/або завдання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 8 травня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

На думку апелянта, відповідач не довів суду належними доказами забезпечення позивача стрілецькою зброєю та боєприпасами.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, ОСОБА_2 наказом Суворовського ТЦКСП м. Одеси від 24.02.2022 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 (військове звання солдат, посада - кулеметник), до списків якої його внесено на підставі наказу №40 від 25.02.2022 року.

3 грудня 2022 року ОСОБА_2 в складі особового складу 4 батальйону прибув у село Тарасівка Донецької області.

9 грудня 2022 року ОСОБА_2 було повідомлено про переселення до смт Костянтинівка, а 10 грудня 2022 року було усно озвучене бойове розпорядження керівнику взводу про підготовку особового складу до 11 грудня для виходу на бойову позицію.

11 по 13 грудня 2022 року ОСОБА_2 з іншими бійцями взводу були відправлені на бойову позицію, яка по прибуттю на неї, виявилась такою, що знаходиться біля с. Курдюмівка.

Протягом знаходження на позиції військовослужбовці вели бої з агресором до моменту поки майже не закінчилися боєприпаси, патрони.

15 грудня на бойовій позиції, через погіршення обстановки на ній, у бійців залишились патрони в обмеженій кількості.

При цьому, як стверджує позивач, бійці взводу були забезпечені лише автоматами АК-74 та набоями до них 5,45 мм, а ні ручними гранатами, гранатометами, спорядженням, озброєнням для ведення бойових дій не забезпечувалися. Так само не виконується забезпечення у встановленому порядку і речовим майном.

Звернення до керівника взводу призвело до того, що командир взводу звернувся до безпосереднього керівника батальйону на загальному вишикуванні з приводу необхідності забезпечення бійців, у тому числі ОСОБА_2 стрілецькою зброєю та боєприпасами.

Проте, звернення керівника взводу задоволено не було, що зумовило ОСОБА_2 звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо незабезпечення стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у 2022 році, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи відповідачем були вчинені дії щодо належного забезпечення позивача стрілецькою зброєю, боєприпасами та майном.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_1 забезпечувати ОСОБА_1 стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, кожного разу перед наданням відповідного наказу, бойового розпорядження та/або завдання, суд виходив з передчасності такої вимоги.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-ІХ від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" №2105-IX від 03.03.2022, передбачено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошується та проводиться загальна мобілізація.

В свою чергу, статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" передбачено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно частини другої статті. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах" з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - структурні підрозділи), командуваннях видів Збройних Сил України, інших органах військового управління (далі - органи військового управління), військових частинах (на кораблях), військових навчальних закладах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військові частини), а також національному персоналу з числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, який бере участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - національний персонал) визначає Інструкція про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №359 боєприпаси - патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати; стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції №359 забезпечення обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів є обов`язком командирів (керівників, начальників) структурних підрозділів, органів військового управління, військових частин (далі - командир військової частини).

Командири військових частин завжди повинні мати точні дані про наявність і стан стрілецької зброї та боєприпасів. Вони зобов`язані забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.

Командири батальйонів, рот, взводів та прирівняні до них особи (далі - командири підрозділів) повинні особисто перевіряти наявність і комплектність всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу.

Заступники командирів військових частин з озброєння, начальники служб ракетно-артилерійського озброєння (далі - РАО), начальники складів (сховищ) РАО (далі - відповідальні службові особи) повинні забезпечувати проведення в установленому порядку номерної перевірки стрілецької зброї, а також щорічної інвентаризації стрілецької зброї та боєприпасів.

Командири військових частин та відповідальні службові особи, які не вжили заходів щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, а також особи, що здійснили крадіжки або допустили втрати стрілецької зброї та боєприпасів, відповідають згідно із законодавством України.

За приписами пунктів 1, 2 розділу Х Інструкції №359 видача стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям з польового артилерійського складу (далі - ПАС) військової частини, об`єднаного складу РАО (ПАС) угруповання (сектору) в районі ведення бойових дій, проведення операції Об`єднаних сил здійснюється службою РАО військової частини (угруповання, сектору) за накладними (додаток 7).

Підставою для видачі стрілецької зброї та боєприпасів є рапорт командира підрозділу або заявка (додаток 9) відповідного командира (керівника, начальника) на видачу стрілецької зброї, яка візується начальником штабу військової частини або штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

Після отримання дозволу на видачу стрілецької зброї та боєприпасів начальник служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору у рапорті або заявці на видачу стрілецької зброї проставляє прописом найменування та кількість стрілецької зброї і боєприпасів, які дозволяється видати, та надає письмове розпорядження начальнику складу РАО на їх видачу.

У службі РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору виписується накладна.

Начальник складу РАО на підставі накладної здійснює видачу стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям.

Начальником служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору після отримання військовослужбовцем стрілецької зброї та боєприпасів видається картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції (додаток 47).

Картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції реєструється в книзі реєстрації облікових документів (додаток 28) служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

Картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції підписується начальником служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

На особисту зброю та боєкомплект до неї, яка внесена у посвідчення офіцера (військовий квиток), картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції не виписується.

Картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції (додаток 47) здається начальнику служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору перед здачею зброї та боєприпасів на склад РАО, про що ними робиться відповідний запис у книзі реєстрації облікових документів (додаток 28) служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

Військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).

Статтями 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Аналізуючи наведені норми законодавства колегія суддів зазначає, що військовослужбовець повинен бути належним чином забезпечений стрілецькою зброєю та боєприпасами в порядку, передбаченому Інструкцією №359, з урахуванням бойової обстановки та у розмірі, достатньому для ведення бою з противником з метою захисту територіальної цілісності та незалежності України. Держава в особі уповноважених осіб повинна максимально забезпечити можливість для військовослужбовців ефективно протистояти ворогу для відсічі збройної агресії противника, враховуючи можливості та оцінюючи ситуацію в ході бойових дій.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано сторонами, за позивачем закріплено РПК-74 №ЖН-6822 разом з коробчастими секторними магазинами на 30 набоїв в кількості 4 штуки

Крім того, з накладних на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 №914/2022, №857/2022, №1051/2022, №1858, №753/2022, №1744, №1016, №1012, №819/2022 вбачається, що було видано різноманітні види зброї, озброєння та боєприпасів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з урахуванням приписів Інструкції 359, видача стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям здійснюється, зокрема, на підставі накладної.

Отже, з огляду на з`ясовані фактичні обставини колегія суддів констатує, що позивача було забезпечено зброєю та боєприпасами.

В контексті встановлених обставин справи колегія судів зазначає, що позивачем взагалі не конкретизовано, якими саме видами озброєння його не було забезпечено та не визначає, задля виконання яких завдань відповідач мав надати йому конкретний вид зброї чи відповідні боєприпаси.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що досліджені при розгляді даної справи положення чинного законодавства не встановлюють нормативи видачі зброї чи боєприпасів, тому у суду відсутні підстави вважати, що з боку відповідача було допущено порушення вимог чинного законодавства.

Крім того, вимоги Інструкції №359 передбачають особистий контроль з боку командирів підрозділів за наявністю і комплектністю всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу.

В свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів звернення позивача до командира взводу чи звернення безпосереднього командира позивача командира 3 СВ 12 СР 4СБ до керівництва для отримання стрілецької зброї та боєприпасів ввіреним йому особовим складом.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача забезпечувати його стрілецькою зброєю та боєприпасами кожного разу перед наданням відповідного наказу, бойового розпорядження та/або завдання.

Проте, відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Позивач, вважаючи, що відповідач допускав бездіяльність щодо забезпечення його зброєю та боєприпасами, заявив позовні вимоги щодо зобов`язання військової частини вчиняти дії із відповідного забезпечення зброєю та боєприпасами в майбутньому часі.

Але, до моменту видання наказу, бойового розпорядження та/або завдання відсутні будь-які підстави вважати, що відповідачем порушено обов`язок забезпечити позивача щодо забезпечення його зброєю та боєприпасами, оскільки відповідні дії відповідачем ще не вчинені (не допущено бездіяльності).

Таким чином, правовідносини та спір з цього приводу між сторонами ще не виник, а відтак, відсутні й підстави для задоволення таких позовних вимог, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки апеляційної скарги), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 травня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов