Справа № 160/19730/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 серпня 2023 року Справа 160/19730/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом (депозитом), -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивач просить:

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () на користь ОСОБА_1 (дані паспорта НОМЕР_1 виданий 05.06.2000 року Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 ) гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом (депозитом) за договором банківського вкладу № 77498 від 11 лютого 2015 року у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 позову присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №160/19730/23 та дана адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст. 161 КАС України, та підлягає залишенню без руху з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на її користь гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом (депозитом) за договором банківського вкладу № 77498 від 11 лютого 2015 року у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На обґрунтування позовних вимог в позові зазначено наступне.

10.09.2020 позивач через представника направила заяву до Фонду про виплату гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом. Однак, Фонд гарантування вкладів відмовив у виплаті гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, що був розміщений в ПАТ КБ «Стандарт», оскільки 16.05.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис до про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Стандарт» як юридичної особи.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва по справі 640/15945/19 від 09.04.2020 відмінено державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ КБ «Стандарт».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 15.07.2021 №732 «Про деякі питання ліквідації ПАТ КБ «Стандарт», відповідно до якого визначені Законом повноваження під час завершення ліквідації ПАТ КБ «Стандарт» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «Стандарт» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що ПАТ КБ «Стандарт» перебуває в стані припинення, ліквідація вказаного банку Фондом не завершена, тому позивач вважає, що має право на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом.

Отже, своє право на отримання гарантованої суми вкладу позивач пов`язує з рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва по справі 640/15945/19 від 09.04.2020, яким відмінено державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ КБ «Стандарт», та рішенням Виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.07.2021 №732 «Про деякі питання ліквідації ПАТ КБ «Стандарт», відповідно до якого визначені Законом повноваження під час завершення ліквідації ПАТ КБ «Стандарт» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «Стандарт» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, із запитом щодо отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом позивач звернулась до відповідача лише 05.07.2023, що не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Таким чином, із заявленими позовними вимогами позивач звернулась до суду із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, позивачем в порушення ч.6 ст.161 КАС України не подано заяви про поновлення пропущеного строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Водночас, вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Заявнику недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне залишити цей позов без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160,161,169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом (депозитом) залишити без руху.

Встановити позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася із позовом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Бухтіярова