Справа № 480/5024/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року Справа № 480/5024/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5024/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якій просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за: серпень 2022 року; вересень 2022 року; жовтень 2022 року; грудень 2022 року; січень 2023 року.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за: серпень 2022 року; вересень 2022 року; жовтень 2022 року; грудень 2022 року; січень 2023 року.

3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 23.09.2022 р. по 24.12.2022 р., з 13.01.2023 р. по 02.05.2023 р., з урахуванням фактично нарахованих та виплачених сум.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 23.09.2022 р. по 24.12.2022 р., з 13.01.2023 р. по 02.05.2023 р., з урахуванням фактично нарахованих та виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 19.04.2022 р. позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Відтак, у зв`язку з перебуванням на військовій службі на період дії воєнного стану, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі, починаючи з 19.04.2022 р.

Водночас, у період з 04.07.2022 р. по 14.07.2022 р., з 23.09.2022 р. по 24.12.2022 р., з 13.01.2023 р. по 02.05.2023 р. позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Остері, м. Слов`янську Донецької області, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2023 р. № 767/1.

Відтак, у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., за період з 04.07.2022 р. по 14.07.2022 р., з 23.09.2022 р. по 24.12.2022 р., з 13.01.2023 р. по 02.05.2023 р.

Разом з тим, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2023 р. № 734 за самовільне залишення частини позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення та не включено позивача до наказу про виплату додаткової винагороди за серпень 2022 року.

Відповідно до рішення командира військової частини НОМЕР_1 за самовільне залишення частини позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення та не включено позивача до наказу про виплату додаткової винагороди за жовтень 2022 року.

Також згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2023 р. № 289 за самовільне залишення частини позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення та не включено позивача до наказу про виплату додаткової винагороди за січень 2022 року.

Більш того, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2023 р. № 283 позивачу не було нараховано додаткову винагороду в розмірі: 1) 30 000 гривень в розрахунку на місяць за серпень 2022 року; вересень 2022 року; жовтень 2022 року; грудень 2022 року; січень 2023 року; 2) 100 000 гривень в розрахунку на місяць за періоди: з 23.09.2022 р. по 24.12.2022 р., з 13.01.2023 р. по 02.05.2023 р., з урахуванням фактично нарахованих та виплачених сум.

Позивач вважає, що не може бути позбавлений виплати додаткової винагороди, оскільки її виплата не залежить від накладених дисциплінарних стягнень.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.06.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач з 19 квітня 2022 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . За час служби зарекомендував себе негативно, неодноразово допускав грубі порушення військової дисципліни, за що притягався до дисциплінарної відповідальності.

15 серпня 2022 року позивач самовільно залишив частину та незаконно перебував за межами частини до 23 вересня 2022 року, за що командиром військової частини НОМЕР_1 наказом (з основної діяльності) від 04.11.2022 №734 на нього було накладене дисциплінарне стягнення - сувора догана.

23 жовтня 2022 року позивач повторно самовільно залишив частину, за що командиром військової частини НОМЕР_1 наказом (з основної діяльності) від 27.11.2022 №903 на нього було накладене дисциплінарне стягнення - сувора догана.

14 грудня 2022 року на позивача військовослужбовцем військової служби правопорядку лейтенантом ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол №ДНК-2/2026 за правопорушення передбачене статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів). В ході складення протоколу було проведено медичний огляд позивача, в ході якого зафіксовано вміст алкоголю в крові 2,19 проміле.

08 січня 2023 року позивач повторно самовільно залишив частину, за що командиром військової частини НОМЕР_1 наказом (з основної діяльності) від 24.01.2023 №289 на нього було накладене дисциплінарне стягнення - сувора догана.

Згідно довідки, наданої фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 позивачу премія та додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, грудень 2022 року та січень 2023 року не виплачувались.

Відповідач зауважує, що в позовній заяві позивач визнає факти порушення ним військової дисципліни та не оскаржує накази командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та невиплати йому премії та додаткової винагороди.

Щодо правових підстав невиплати позивачу премії та додаткової винагороди відповідач зазначив, що відповідно до положень пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок) військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:

за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Як зазначалося, позивач в серпні, вересні, жовтні 2022 року та в січні 2023 року самовільно залишав частину, в грудні 2022 року щодо нього було складено адміністративний протокол за вживання алкогольних напоїв на території військової частини.

Крім цього, відповідно до пункту 1 розділу XVI Порядку командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. З аналізу змісту викладеної норми можна зробити наступні висновки:

преміювання є не обов`язком, а правом командира військової частини;

всупереч твердженням представника позивача, невиплата премії є не видом покарання, що не передбачений Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, а лише об`єктивною оцінкою командиром частини внеску позивача в загальні результати служби.

Відповідно до пунктів 9.4, 9.8 окремого доручення Міністра оборони від 23.06.2023 912/з/29 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень та 30 000 гривень не включаються:

військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення;

військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території частини як у службовий, так і у позаслужбовий час - за місяць, у якому здійснене таке порушення.

Підсумовуючи викладене, невиплату позивачу премії та додаткової винагороди за серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року здійснено у відповідності з нормами чинного законодавства. Твердження представника позивача про відсутність нормативно-правових актів, які б регламентували таку невиплату, повністю спростовується викладеним вище. Також не відповідає дійсності твердження представника позивача про накладення на позивача дисциплінарних стягнень, не передбачених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. На позивача покладалося лише стягнення у вигляді суворої догани, оголошеної наказами командира військової частини НОМЕР_1 з основної діяльності. Невиплата премії та додаткової винагороди не є видом дисциплінарного стягнення, а є об`єктивною оцінкою внеску позивача в загальні результати служби та справу захисту Батьківщини.

Щодо обсягу позовних вимог, викладених в позовній заяві, відповідач зазначив, що згідно даних, наданих фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 , позивачу за період лютий-травень 2023 року сплачено премію в розмірі 100% від визначеного розміру та додаткова винагорода в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень за кожен місяць періоду.

Відповідно до положень пункту 2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Відповідно до даних журналу бойових дій ремонтно-відновлюваного батальйону військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу позивач, він не брав безпосередньої участі в бойових діях в період часу з лютого по травень 2022 року. Натомість ним виконувалися завдання із забезпечення діючого угруповання військ, за які передбачена винагорода в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Згідно пояснення позивача від 01.07.2023, він має претензії щодо виплати грошового забезпечення лише за період серпня 2022 року, вересня 2022 року, жовтня 2022 року, грудня 2022 року, січня 2023 року. За період часу з лютого по травень 2023 претензій щодо нарахування та виплати грошового забезпечення до відповідача не має.

В той же час представник позивача в позовній заяві заявляє зокрема вимогу про нарахування Позивачу додаткової винагороди в розмірі 70 000 гривень за період часу з 13.01.2023 по 02.05.2023.

Як вбачається з наведеного вище, позовні вимоги в цій частині не тільки не мають правового обґрунтування, але і не підтримуються самим позивачем.

Враховуючи вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 36-39).

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 3 від 19.04.2022 зараховано з 19.04.2022 до списків особового складу солдата ОСОБА_1 (а.с. 16).

18.08.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №129, п. 2.4. якого зазначено, що самовільно залишили частину солдат ОСОБА_1 , гранатометник 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону з 15.08.2022. Знято з котлового забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 з 19.08.2022, з речового та фінансового забезпечення 15.08.2022 (а.с.41 звор.бік).

01.10.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №175, яким солдата ОСОБА_1 , гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону зараховано на котлове забезпечення при Військовій частині НОМЕР_1 з 02.10.2022, на речове та фінансове забезпечення з 23.09.2022 (а.с.42).

04.11.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №734 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 ».

Пунктом 4 зазначеного наказу визначено, що за самовільне залишення військової частини (місця служби) не включати солдата ОСОБА_1 до наказу про виплату одноразової винагороди за серпень 2022, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» (а.с.42).

27.11.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №903 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 »

Пунктом 3 наведеного наказу зазначено, що за самовільне залишення військової частини (місця служби) не включати солдата ОСОБА_1 до наказу про виплату одноразової винагороди за жовтень 2022, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» (а.с.40 звор. бік).

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року по справі №202/1256/23 визнано винним солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на сім діб.

24.01.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №289 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом неповернення на службу з відпустки солдата ОСОБА_1 »

У п.3 наведеного наказу зазначено, що за самовільне залишення військової частини (місця служби) не включати солдата ОСОБА_1 до наказу про виплату одноразової винагороди за січень 2023 року, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» (а.с.40).

Вважаючи, що позивачу під час проходження військової служби не в повному обсязі нарахована додаткова винагорода, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ). Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 2 Закону України №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

До видів військової служби відноситься військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військова служба за контрактом осіб офіцерського складу.

За приписами ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі - Статут внутрішньої служби) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Також кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (ст.ст.14, 16 Статуту внутрішньої служби).

Відповідно до ст.49 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності та витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ командиру надано право на проведення службового розслідування для уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, а не обов`язок щодо його проведення.

Згідно з статтею 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктами 1, 3 Розділу XVI Порядку №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", якою передбачена виплата додаткової винагороди військовослужбовцям.

Відповідно до п. 2-1 Постанови КМУ установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди.

Так, 23.06.2022 Міністром оборони України прийнято окреме доручення №912/з/29 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, зокрема, підпунктом 9.8 пункту 9 якого передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гри. або 30 000,00 грн. не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за: серпень 2022 року; вересень 2022 року; жовтень 2022 року; грудень 2022 року; січень 2023 року, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за: серпень 2022 року; вересень 2022 року; жовтень 2022 року; грудень 2022 року; січень 2023 року, визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 23.09.2022 р. по 24.12.2022 р., з 13.01.2023 по 01.02.2023 р., з урахуванням фактично нарахованих та виплачених сум та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 23.09.2022 р. по 24.12.2022 р., з 13.01.2023 по 01.02.2023 р., з урахуванням фактично нарахованих та виплачених сум, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 18.08.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №129 п. 2.4, якого зазначено, що самовільно залишили частину солдат ОСОБА_1 , гранатометник 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону з 15.08.2022. Знято з котлового забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 з 19.08.2022, з речового та фінансового забезпечення 15.08.2022 (а.с.41 звор.бік).

01.10.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №175, яким солдата ОСОБА_1 , гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону зараховано на котлове забезпечення при Військовій частині НОМЕР_1 з 02.10.2022, на речове та фінансове забезпечення з 23.09.2022 (а.с.42).

04.11.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №734 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 ».

У п.4 зазначеного наказу визначено, що за самовільне залишення військової частини (місця служби) не включати солдата ОСОБА_1 до наказу про виплату одноразової винагороди за серпень 2022, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» (а.с.42).

27.11.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №903 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 »

Пунктом 3 наведеного наказу зазначено, що за самовільне залишення військової частини (місця служби) не включати солдата ОСОБА_1 до наказу про виплату одноразової винагороди за жовтень 2022, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» (а.с.40 звор. бік).

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року по справі №202/1256/23 визнано винним солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на сім діб.

Зазначеною постановою встановлено, що 14.12.2023 року о 17 год. 28 хв. на території військовій частині НОМЕР_1 , яка тимчасово розташована в АДРЕСА_1 , солдат ОСОБА_1 при здійсненні виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, був виявлений в стані алкогольного, сп`яніння, що підтверджує актом від 14.12.2022 року № 2630 («АЛКОНТ-М №00295, тест № 5643 від 14.12.2022 року - стан алкогольного сп`яніння 2,19 проміле), за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

24.01.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №289 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом неповернення на службу з відпустки солдата ОСОБА_1 »

П.3 наведеного наказу зазначено, що за самовільне залишення військової частини (місця служби) не включати солдата ОСОБА_1 до наказу про виплату одноразової винагороди за січень 2023 року, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» (а.с.40).

Суд зазначає, що, наведені накази є чинними, та доказів їх оскарження у судовому порядку або скасування сторонами по справі не надано.

Враховуючи те, що відповідачем прийнято накази, які є чинними, позивачем не оскаржено у судовому порядку та не є предметом розгляду даної справи у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за наведені періоди.

Стосовно позовних вимог щодо безпідставного не нарахування та не виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 01.02.2023 по 02.05.2023 у розмірі 70 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч. 4 ст. 9 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 р., № 259/2022 від 18.04.2022 р., № 341/2022 від 17.05.2022 р., № 573/2022 від 12.08.2022 р., № 757/2022 від 07.11.2022 р. та № 58/2023 від 06.02.2023 р., строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 р. прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022 р.

Постановами Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 р., № 754 від 01.07.2022 р., № 1066 від 27.09.2022 р., № 1146 від 08.10.2022 р. до вказаної постанови № 168 від 28.02.2022 р. внесені відповідні зміни та доповнення.

Постановою № 168 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30000 грн.

Тобто, сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов, визначених Постановою № 168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. та виплачувати таку додаткову винагороду.

Таким чином, з 24.02.2022 р. у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Суд зазначає, що право на отримання збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди позивач, як військовослужбовець Збройних Сил, набуває у разі безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби позивач отримує додаткову винагороду в розмірі 30000 грн.

Проте, суд зазначає, що в матеріалах справ відсутні докази, які б підтвердили безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій за вищевказаний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладені обставини, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим в задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук