Справа № 120/5954/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 р. Справа № 120/5954/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

08.05.2023 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-7139-17 від 08.02.2022 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 16 164,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 01.05.2023 у мобільному застосунку "Дія" позивачка отримала повідомлення про відкриття виконавчого провадження, після ознайомлення з яким їй стало відомо, що 09.05.2022 старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Паращуком В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7139-17 від 08.02.2022 у сумі 16 164,72 грн та 01.05.2023 винесено постанову про арешт коштів боржника.

Позивачка зазначає, що ані оскаржувану вимогу від відповідача, ані будь-яких інших документів від державного виконавця вона не отримувала, а про їх існування дізналася лише 01.05.2023.

Позивачка вважає незаконною оспорювану вимогу та вказує на те, що контролюючий орган сформував її за відсутності правових підстав, оскільки позивачка є адвокатом та з 24.04.2017 - фізичною особою-підприємцем, що здійснює діяльність у сфері права, а з 17.03.2017 отримує пенсію як особа з інвалідністю 3 групи, а тому може сплачувати за себе ЄСВ виключно на добровільних засадах.

Крім того, позивачка просить врахувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.01.2020 у справі № 120/1856/19, яке набрало законної сили і яким скасовано вимогу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 17.12.2018 за № Ф-9262-17, винесену за аналогічних обставин, що й оспорювана вимога.

Ухвалою суду від 12.05.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні).

24.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що згідно з реєстраційними даними ІТС "Податковий блок" позивачка зареєстрована 01.03.1995 виконавчим комітетом Вінницької міської ради як фізична особа-підприємець. За даними інформаційної системи ДПС станом на 31.02.2022 загальна заборгованість позивачки зі сплати єдиного соціального внеску становила 16 164,72 грн та виникла внаслідок несплати поточних нарахувань.

Відповідач зауважує, що згідно з Інструкцією № 449 та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату боргу (недоїмки) без проведення додаткових перевірок. Відтак позивачці була надіслана вимога за № Ф-7139-17 від 08.02.2022 про сплату боргу (недоїмки) на суму 16 164,72 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачкою строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, суд виходить з того, що відповідач не надав суду належних й допустимих доказів на підтвердження факту отримання позивачкою оскаржуваної вимоги.

Відтак у суду відсутні підстави ставити під сумнів посилання позивачки на те, що вона фактично дізналася про наявність цієї вимоги лише 01.05.2023, а саме після отримання у мобільному застосунку "Дія" повідомлення про відкриття виконавчого провадження.

Отже, враховуючи повідомлені позивачкою обставини та надані разом з позовною заявою докази, які не спростовані відповідачем, суд не вбачає підстав дійти висновку, що позивачка пропустила строк звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог і заперечень, суд при вирішенні спору по суті керується такими мотивами.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також нормами спеціального закону, яким є Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закону № 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 2 ст.2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються, зокрема, платники єдиного внеску, а також порядок нарахування, обчислення та його сплати.

Відповідно до п. 4-5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 4 Закону № 2464-VI (в редакції чинній на час нарахування позивачці ЄСВ) особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Особи, зазначені у пункті 5 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за умови взяття їх на облік фізичних осіб-підприємців та провадження ними одного виду діяльності одночасно як осіб, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб (пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Абзацом 3 пункту 2 розділу VІ Інструкції № 449 визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою

Згідно з пунктом 3 розділу VІ Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1-7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 449 для платників, зазначених, зокрема у п. 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції (особи, які провадять незалежну професійну діяльність), єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Водночас пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції № 449 визначено, що особи, зазначені в пункті 4 розділу II цієї Інструкції, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є особою з інвалідністю, звільняється від сплати єдиного соціального внеску за себе, окрім випадку добровільної участі цієї особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, з моменту встановлення інвалідності.

Суд зауважує, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.01.2020 у справі № 120/1856/19-а, яке набрало законної сили, серед іншого встановлено, що 24.04.2017 ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу-підприємця та 25.04.2017 взято на облік до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області як платника податків та як платника єдиного внеску. Основним видом економічної діяльності як фізичної особи-підприємця є діяльність у сфері права. Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 30.05.2017.

При цьому вказаним судовим рішенням, яке набуло статусу остаточного, встановлено відсутність правових підстав для сплати позивачкою ОСОБА_1 єдиного внеску за 2017 рік та 1-4 квартал 2018 року.

Відповідно до ч. 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву наведених обставин не заперечує та не спростовує.

Відтак суд погоджується з доводами позивачки, що вона може бути платником такого внеску виключно за умови укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Натомість під час розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого згідно з приписами статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не довів наявність укладеного з позивачкою договору про її добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказані обставини виключають необхідність сплати позивачкою єдиного внеску.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що оскаржувана вимога Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7139-17 від 08.02.2022 є протиправною та підлягає скасуванню.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, беручи до уваги рішення суду від 08.01.2020 у справі № 120/1856/19, яке має преюдиційний характер у спірних правовідносинах, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, витрати позивачки на сплату судового збору в розмірі 858,88 грн суд стягує на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7139-17 від 08.02.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)

Повне рішення суду складено 11.08.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович