Справа № 460/8186/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2023 року м. Рівне №460/8186/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - відповідач-2), Пенсійного фонду України (далі відповідач-3) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.12.2022 №84, визнання протиправним та скасування рішення про відмову у задоволенні скарги від 20.03.2023 №10091-7166/Н-03/8-2800/23 та зобов`язання призначити, нарахувати і виплатити пенсію за віком з 15.12.2022 на підставі заяви від 08.12.2022 №6377.

Позов обґрунтовано протиправністю відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» навіть із урахуванням додатково поданих документів про підтвердження періодів роботи з 08.10.1980 по дату звернення із відповідною заявою.

Ухвалою суду від 31.03.2023 позовна заява залишалася без руху. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної, подавши позов у новій редакції. Відтак, позовна заява вважається поданою у день її первинного подання.

Ухвалою суду від 20.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що згідно з поданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб, страховий стаж становить 24 роки 09 місяців 0 днів. До страхового стажу не були зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , так як на титульній сторінці наявні виправлення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Крім того, до страхового стажу не врахований догляд за утриманцем, оскільки відсутні дані про догляд до трьох років. Інших документів, підтверджуючих страховий стаж, позивач не надала. Відтак, органом Пенсійного фонду прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме: 29 років.

Пенсійний фонд України подав відзив на позовну заяву, за змістом якого просив у задоволенні позовних відмовити, оскільки звернення позивача розглянуто Фондом у межах своєї компетенції, у порядку та у строк, визначений Законом «Про звернення громадян». За результатами розгляду скарги надана відповідь, у якій роз`яснено умови призначення пенсії по віку, порядок її призначення та періоди трудової діяльності, що враховуються до стажу роботи для її призначення. Незгода заявника з відповіддю, не свідчить про порушення відповідачем вимог чинного законодавства.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.

08.12.2022 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (за принципом екстериторіальності) розглянуто вказану заяву та прийнято Рішення від 13.12.2022 №84, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу роботи 29 років.

Так, у рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 24 роки 09 місяців 00 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.10.1980, оскільки на титульній сторінці виправлено рік народження, запис про виправлення внесений некоректно, також не врахований догляд за утриманцем 14.07.1985р.н., відсутні дані про догляд до трьох років.

На адвокатський запит від 25.01.2023 №25/01-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 30.01.2023 №1700-0304-8/7440 надано відповідь, у якій вказано, що в управлінні відсутня технічна можливість перегляду документів електронних пенсійних справ отримувачів пенсій інших областей, тому для одержання копії заяви та документів, які були використані при розгляді заяви позивача рекомендовано звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Також, 25.01.2023 адвокат позивача ОСОБА_2 звернувся із запитом (вих.№25/01-2) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, зокрема, у якому просив надати завірені належним чином копії матеріалів пенсійної справи (заяви від 08.12.2022 з додатками, та інших документів, виготовлених в ході її розгляду).

13.02.2023 адвокат Кріль Валентин Ярославович звернувся повторно із запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у якому просив надати завірені належним чином копії матеріалів пенсійної справи (заяви від 08.12.2022 з додатками, та інших документів, виготовлених в ході її розгляду), а також відповідь на запит від 25.01.2023 за №25/01-2.

На адвокатський запит від 13.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві листом від 15.02.2023 №2600-0202-8/26666 надано відповідь, у якій зазначено, що за результатом розгляду заяви від 08.12.2022 Головним управлінням в Рівненській області прийнято рішення від 13.02.2023 про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та надано належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи.

25.01.2023 адвокат Кріль Валентин Ярославович звернувся із запитом до АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», у якому просив надати довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи ОСОБА_1 , починаючи з 08.10.1980 по 31.05.1995.

Листом від 03.02.2023 №04.1-8.2.2/311 Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» надано запитувану інформацію, а саме: довідки від 01.02.2023 №2, №3 №4 про суми заробітної плати, яка враховується про обчисленні пенсії за період з 1980 по 1986 роки, з 1987 по 1991 роки та з 1992 по 1996 роки, довідку від 03.02.2023 №3/11, довідку від 03.02.2023 №4/11.

Не погоджуюсь рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач 15.02.2023 звернулася до Пенсійного фонду України із скаргою на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 13.12.2022 №84, у якій просила скасувати зазначене рішення та зобов`язати уповноважений структурний підрозділ Пенсійного фонду України призначити пенсію за віком з дати набуття права на пенсію на підставі поданої заяви від 08.12.2022.

До скарги подано: копії адвокатського запиту від 25.01.2023, листа від 30.01.2023 ГУ ПФУ в Рівненській області, адвокатського запиту від 25.01.2023, листа від 30.01.2023 ГУ ПФУ в місті Києві з додатками, анкети, листа ГУ ПФУ в м.Києві від 14.12.2022, рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.12.2022, розрахунків нарахування пенсії, паспорта, довідки про реєстрацію місця проживання, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, трудової книжки серії НОМЕР_1 , адвокатського запиту від 25.01.2023, відповіді АТ «НСТУ» з додатками (довідки за період 1980-1995 щодо нарахувань заробітної плати та сплати страхових внесків, щодо посад та періодів роботи, щодо назв роботодавця) на підтвердження періодів роботи, довідок ТОВ «Ігар» №№37, 38, 39, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, наказу №35К від 01.06.1995 про прийняття на роботу.

Листом від 20.03.2023 №10091-7166/Н-03/8-2800/23 Пенсійний фонд України повідомив позивача про те, що при визначенні права на призначення пенсії за віком до страхового стажу не враховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці № НОМЕР_2 , оскільки зміна запису року народження внесено до трудової книжки з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях. Отже, за наданими документами та за даними реєстру застрахованих Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача становить менше 29 років. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у призначенні пенсії відмовлено.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо призначення пенсії за віком, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 29 років.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.56, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021 року у справі № 683/3705/16-а.

Як встановлено судом зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії, органом Пенсійного фонду не зараховано періоди трудової діяльності позивача, що зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивач:

- 08.10.1980 прийнята на посаду фонотекаря відділу фонограм Розпорядчої дирекції республіканського телебачення і радіомовлення Держтелерадіо УРСР (наказ №108 від 04.10.1980);

- 16.04.1982 переведена на посаду випускної цеху відеозабезпечення (наказ №44 від 12.04.1982);

- 27.02.1992 звільнена з посади у зв`язку з переведенням до Розпорядчої дирекції Укртелерадіокомпанії згідно з п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №35к від 27.02.1992);

- 28.02.1992 прийнята на посаду випускаючої в цех відеозабезпечення в Розпорядчу дирекцію Державної телерадіомовної компанії України по переводу з Розпорядчої дирекції Держтелерадіо УРСР за контрактом (наказ №2к від 28.02.1992);

- 31.05.1995 звільнена з роботи у зв`язку з ліквідацією Розпорядчої дирекції (наказ №86к від 15.05.1995);

- 01.06.1995 прийнята на посаду начальника відділу діловодства в ТОВ «Ігар».

Станом на час оформлення трудової книжки позивача (08.09.1980) так і на момент внесення записів про спірний період роботи позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція №162).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1.Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1.Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2.Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3.Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5.Інструкції №162).

Абзацом першим пункту 2.10.Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12.Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

У відповідності до зазначеної інструкції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 25.04.2019 року, у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Суд зазначає, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, за правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таким чином, недоліки оформлення трудової книжки, не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачу у зарахуванні періодів роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи, накази на підставі яких позивач була прийнята на роботу та звільнена з такої роботи.

Доказів того, що позивач не працювала або відповідні записи в трудовій книжці про період такої роботи, який не зарахований до страхового стажу є сфальсифікованими або мають підробний характер відповідачем не надано.

З огляду на вищевикладене, на думку суду, виправлення на першій сторінці трудової книжки дати народження позивача, не може ставити під сумнів всі періоди роботи, зазначені в трудовій книжці ОСОБА_1 .

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з ч.3 ст.44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що рішення щодо призначення пенсії приймається пенсійним органом за наявності усіх документів про призначення пенсії. Органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.

Отже, у випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення позивачу пенсії, відповідач мав можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб), або ж письмово повідомити заявника про необхідність подання додаткових документів.

Тобто, в порушення вимог Порядку № 22-1 відповідач-1 не надав письмового повідомлення заявнику про те, що необхідно додатково подати документи на підтвердження наявного страхового стажу та не вчинив жодних дій та отримання відповідних підтверджуючих документів від третіх осіб.

Натомість прийняв рішення від 13.12.2022 №84, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення відповідача-1 є необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що листами від 14.12.2022 №2600-0210-8/166187 та від 30.01.2023 №1700-0304-8/7440 повідомлено позивача про прийняте рішення та надіслано його копію позивачу.

Крім того, звернуто увагу, що у разі незгоди з діями та рішеннями органів Пенсійного фонду позивач має право оскаржити такі дії та рішення до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Позивач скористався таким правом та подав скаргу Пенсійному фонду України на рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії, у якій просив скасувати відповідне рішення та призначити пенсію за віком з дати набуття права на пенсію на підставі поданої заяви від 08.12.2022.

До відповідної скарги позивачем долучено, зокрема, довідки від 01.02.2023 №2, №3, №4 про розмір заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії за 1980-1986 роки, 1987-1991 роки, 1992-1996 роки, довідку від 03.02.2023 №3/11, довідки ТОВ «Ігар» про заробітну плату для обчислення пенсії №37, 38, 39 від 13.02.2023 за період з 1997-2003 роки, 2004-2011 роки, наказ від 01.06.1995 №35к.

За змістом довідки від 03.02.2023 №3/11 ОСОБА_1 08.10.1980 прийнята на посаду фонотекаря відділу фонограм Розпорядчої дирекції республіканського телебачення і радіомовлення Держтелерадіо УРСР (наказ №108 від 04.10.1980), 01.04.1982 її переведено на посаду випускової цеху відеозабезпечення Розпорядчої дирекції республіканського телебачення і радіомовлення Держтелерадіо УРСР (наказ №44 від 12.04.1982), з 08.09.1985 по 14.07.1986 надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною (наказ №148-к від 20.08.1985), з 15.07.1986 по 14.01.1987 надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною (наказ №97-к від 27.05.1986), у зв`язку з ліквідацією Розпорядчої дирекції Державного комітету УРСР по телебаченню і радіомовленню і створенню на його базі Розпорядчої дирекції Державної телерадіомовної компанії України позивача звільнено 27.02.1992 по переведенню до Укртелерадіокомпанії згідно з п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №35-к від 27.02.1992), у зв`язку з ліквідацією Розпорядчої дирекції Державного комітету УРСР по телебаченню і радіомовленню і створенню на його базі Розпорядчої дирекції Державної телерадіомовної компанії України 28.02.1992 її було прийнято на посаду випускової цеху відеозабезпечення Розпорядчої дирекції Державної телерадіомовної компанії України (наказ №2-к від 28.02.1992), у зв`язку з ліквідацією Розпорядчої дирекції звільнено з роботи 31.05.1995, п.1 ст.40 КЗпП України (наказ №86-к від 15.05.1995).

Окрім того, відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 12.10.2007 N 18-6 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007 р. за N 1241/14508, скарга на рішення управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями подається відповідно до головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні органи Пенсійного фонду України), на рішення регіональних органів Пенсійного фонду України - до Пенсійного фонду України та супроводжується документами, що свідчать про прийняття неправильних рішень. Скарга може бути подана до органу Пенсійного фонду України вищого рівня протягом одного року з моменту прийняття рішення, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення заявника з прийнятим рішенням.

Якщо питання, порушені у скарзі, одержаній органом Пенсійного фонду України, не належать до його повноважень, то така скарга в термін не більше п`яти робочих днів пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється заявнику. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом Пенсійного фонду України від одного і того ж заявника з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, про що виноситься рішення про припинення розгляду такого звернення та повідомляється заявнику.

У разі, якщо орган Пенсійного фонду України надсилає заявнику рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий заявник має право звернутися з повторною скаргою до органу Пенсійного фонду України вищого рівня протягом строку, зазначеного у пункті 4 цього Порядку.

Орган Пенсійного фонду України зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його у термін не більше одного місяця від дня надходження скарги на адресу заявника поштою або надати йому під розписку.

Орган Пенсійного фонду України при розгляді скарги заявника перевіряє законність і обґрунтованість рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень:

1) залишає скаргу без задоволення;

2) повністю або в певній частині задовольняє скаргу. У разі повного або часткового задоволення скарги органу, що призначає пенсії, даються розпорядження про вчинення відповідних дій.

Однак, як свідчить зміст відповіді Пенсійного фонду України на скаргу від 15.02.2023 такі зауваження позивача та подані документи не були прийняті до уваги. Крім того, відповідного вмотивованого рішення передбаченого вищевказаним Порядком Пенсійним фондом не прийнято.

Таким чином, органами Пенсійного фонду не вчинено усі необхідні дії для призначення позивачу пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Як уже зазначалось, відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Страховий стаж позивача, який врахований пенсійним органом, складає 24 роки 09 місяців 0 днів. З урахуванням періодів, які підлягають зарахуванню, загальний страховий стаж позивача становить більше 29 років, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача-1 щодо відмови у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу, враховуючи те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж та, що зазначалась вище та приймаючи до уваги, що судом обраховано загальний страховий стаж позивача (який є більшим за 29 необхідних років), - належним способом відновлення порушених у спірних правовідносинах прав позивача є зобов`язання відповідача-2 призначити позивачу пенсію за віком з 15.12.2022, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 та період здійснення нею догляду за дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною трирічного віку, зазначений у довідці Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 03.02.2023 №3/11.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення та подання відповідачем звіту про виконання рішення на підставі ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено жодних причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, тому, суд дійшов до висновку про відсутність підстави для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання даного судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх та беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності оскаржуваних дій та прийнятих ними рішень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яким прийняте протиправне рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 13.12.2022 №84 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 грудня 2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 та період здійснення нею догляду за дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною трирічного віку, зазначений у довідці Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 03.02.2023 №3/11.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 серпня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Пенсійний фонд України (вул. Бастіонна, 9,м. Київ -14,01601, ЄДРПОУ/РНОКПП 00035323) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,м. Київ,04053, ЄДРПОУ/РНОКПП 42098368)

Суддя Н.С. Гудима