Справа № 120/3138/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 р. Справа № 120/3138/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Сивак М.М.,

представника позивача Кучерявої І.П.,

представника відповідача Лозінської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод"

до Головного управління ДПС у Вінницькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 поштою до суду надійшла позовна заява державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" (далі - ДП "Бджільнянський спиртзавод") до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області) та Державної податкової служби України (далі - ДПС України), в якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження ДПС України від 01.08.2022 № 165-р/п про анулювання ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00008, виданої ДП "Бджільнянський спиртзавод" терміном дії з 02.07.2021 до 02.07.2026;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження ДПС України від 06.10.2022 № 242-р/к про виключення з Єдиного державного реєстру місць зберігання, які належали ДП "Бджільнянський спиртзавод";

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.12.2022 № 10263/02-32-09-05/05459140 про застосування до ДП "Бджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 9020033,11 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.12.2022 № 10265/02-32-09-05/05459140 про застосування до ДП "Бджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 4451829,82 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.12.2022 № 10252/02-32-09-05/05459140 про застосування до ДП "Бджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1842983,81 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.

Ухвалою суду від 31.03.2023 вказану позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статей 160, 161 КАС України. Так, судом було встановлено, що при зверненні до суду позивач не дотримався встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження ДПС України від 01.08.2022 № 165-р/п про анулювання ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00008. Крім того, позивач не доплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн за позовні вимоги немайнового характеру. Відтак позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

07.04.2023 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач просив суд не розглядати позовні вимоги в частині вимог немайнового характеру, а саме про визнання протиправним та скасування розпорядження ДПС України від 01.08.2022 № 165-р/п про анулювання ліцензії та пов`язану з нею вимогу про скасування розпорядження ДПС України від 06.10.2022 № 242-р/к. При цьому позивач надав нову редакцію позовної заяви, згідно з якою просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.12.2022 № 10263/02-32-09-05/05459140 про застосування до ДП "Бджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 9020033,11 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.12.2022 № 10265/02-32-09-05/05459140 про застосування до ДП "Бджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 4451829,82 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.12.2022 № 10252/02-32-09-05/05459140 про застосування до ДП "Бджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1842983,81 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.

Таким чином, уточнивши (зменшивши) позовні вимоги позивач усунув всі недоліки позовної заяви, про які було зазначено в ухвалі суду від 31.03.2023. Водночас, оскільки провадження у справі за первісними позовними вимогами відкрито не було, суд визнав безпідставним і таким, що не може бути задоволеним клопотання позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Ухвалою суду від 11.04.2023 відкрито провадження у справі за позовом ДП "Бджільнянський спиртзавод" до ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2022 за №№ 10263/02-32-09-05/05459140, 10265/02-32-09-05/05459140 та 10252/02-32-09-05/05459140 про застосування до підприємства фінансових санкцій (штрафу) за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 08.05.2023.

Позовні вимоги за новою редакцією адміністративного позову обґрунтовуються тим, що з метою перевірки стану та наявності пломб, їх накладення в місцях можливого доступу до спирту на комунікаціях, обладнанні (устаткуванні) брагоректифікаційних апаратах ДП "Бджільнянський спиртзавод", працівниками ГУ ДПС у Вінницькій області було проведено перевірку підприємства, за результатами якої складено акт від 08.07.2022. В акті зафіксовано, що підприємство не веде виробничої діяльності. Також перевіркою виявлено невстановлення та/або припинення функціонування цілодобової системи відеоспостереження за виробництвом та відпуском продукції. На підставі вказаного акту, розпорядженням ДПС України від 01.08.2022 № 165-р/п позивачу анульовано ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00008 терміном дії з 02.07.2021 до 02.07.2026, а розпорядженням ДПС України від 06.10.2022 № 242-р/к - виключено місця зберігання з Єдиного державного реєстру місць зберігання, які належали підприємству.

Як зазначає позивач, в подальшому на виконання наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 28.10.2022 № 3368к було проведено фактичну перевірку ДП "Бджільнянський спиртзавод" та за її результатами складено акт від 09.11.2022 № 9625/02-32-09-05/05459140, в якому зафіксовано порушення вимог чинного законодавства, а саме зберігання спирту етилового денатурованого та фракції головної етилового спирту в місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання. 07.12.2022 на підставі цього акту відповідачем прийнято рішення за №№ 10263/02-32-09-05/05459140, 10265/02-32-09-05/05459140 та 10252/02-32-09-05/05459140 про застосування до підприємства фінансових санкцій у вигляді штрафу на загальну суму 15314846,70 грн. Не погодившись з такими рішеннями позивач звернувся до ДПС України зі скаргою, але вона була відхилена рішенням ДПС України від 16.02.2023 № 3851/6/99-00-06-03-02-06. Відтак за захистом своїх порушених прав та інтересів позивач звертається до суду.

На підтримку заявлених позовних вимог позивач зазначає, що фактична перевірка була проведена контролюючим органом неправомірно, а тому не створює будь-яких правових наслідків. Свої доводи в цій частині позивач аргументує тим, що наказ на перевірку не містить жодних посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми права, що не дає можливість ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для перевірки. Також у наказі не визначено, які саме обставини (інформація) стали приводом для проведення фактичної перевірки згідно з пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), зокрема в рамках яких саме заходів ГУ ДПС у Вінницькій області встановило невідповідність діяльності ДП "Бджільнянський спиртзавод" вимогам законодавства у сфері виробництва та обігу спирту етилового. Відтак, на думку позивач, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню з мотивів незаконності фактичної перевірки і неможливості застосування до платника податків негативних наслідків внаслідок її проведення.

Крім того, позивач заперечує зафіксовані в акті перевірки порушення та не погоджується з висновками контролюючого органу про зберігання підприємством спирту етилового у місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

При цьому позивач звертає увагу на те, що Закон України від 19 грудня 1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" (далі - Закон № 481/95-ВР) визначає обов`язок суб`єктів господарювання вносити до Єдиного державного реєстру лише місця зберігання визначених цим законом видів спирту. Разом з тим, як вважає позивач, фракція головна етилового спирту не відноситься до жодного з видів спирту та є відходами, які виникають у технологічному процесі виготовлення спирту. Отже, контролюючий орган безпідставно прирівняв фракцію до спирту та неправомірно притягнув підприємство до відповідальності за її зберігання у місцях, що не внесені до державного реєстру зберігання спирту.

Також позивач вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями платника податків та порушеннями, наведеними в акті фактичної перевірки. Позивач вказує на те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2020 у справі № 127/5324/20 було накладено арешт на спирт етиловий, який знаходився і знаходиться до цього часу у місцях зберігання, які були анульовані розпорядженням ДПС України № 242-р/к від 06.10.2022. Отже, вини підприємства у виявленому порушенні немає, оскільки закон забороняє вчиняти будь-які дії щодо майна, арештованого в рамках кримінального провадження. Водночас директор ДП "Бджільнянський спиртзавод" звертався до ДПС України за роз`ясненнями щодо можливих дій підприємства щодо залишків спирту, на які накладено арешт, але які зберігаються в анульованих місцях зберігання, проте наслідком зазначеного звернення стала не відповідь контролюючого органу, а наказ про проведення фактичної перевірки.

Крім того, позивач посилається на те, що обов`язок із внесення місць зберігання спирту до Єдиного реєстру виникає у суб`єктів господарювання, які або здійснюють реалізацію спирту, або виробляють (отримують) спирт для забезпечення виробничих потреб, маючи при цьому ліцензію на відповідний вид діяльності. Тобто штрафні санкції за зберігання спирту у місцях, не внесених до Єдиного реєстру, можуть застосовуватися виключно до тих платників податків, які мають ліцензію на виробництво спирту та здійснюють його виробництво. Натомість ДП "Бджільнянський спиртзавод" тривалий час такою діяльністю не займається, що свідчить про неправомірність накладення на нього фінансових санкцій за оскаржуваними рішеннями.

01.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що фактична перевірка щодо позивача була призначена на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, яка передбачає альтернативні підстави для проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і окремо, а саме: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, на думку відповідача, перевірка щодо позивача була призначена з передбачених законом підстав та враховуючи наявну у контролюючого органу інформацію щодо можливого порушення позивачем вимог законодавством у сфері виробництва та обігу спирту. Так, в порядку здійснення інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу та доперевірочної роботи було виявлено зберігання спирту ДП "Бджільнянський спиртзавод" у місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту. У зв`язку з цим управлінням контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області складено доповідну записку від 28.10.2022 № 1539/02-32-09-05 про необхідність проведення фактичної перевірки підприємства з метою протидії незаконному обігу спирту. На підставі цієї доповідної заступником начальника ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято управлінське рішення "Дозволяю", яким надано дозвіл на проведення фактичної перевірки ДП "Бджільнянський спиртовий завод". Отже, як вважає відповідач, наказ про проведення фактичної перевірки позивача від 28.10.2022 № 3368к відповідає вимогам податкового законодавства, згідно з якими у наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену ПК України (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 цього Кодексу).

Щодо виявлених за результатами перевірки порушень, то відповідач зазначає, що проведеною в ході перевірки інвентаризацією встановлено, що на підприємстві зберігаються залишки спирту та фракції головної спирту етилового у місцях зберігання, які на підставі розпорядження ДПС України № 242-р/к від 06.10.2022 виключені з Єдиного державного реєстру місць зберігання. При цьому підприємство, отримавши таке розпорядження, не вжило заходів щодо реалізації або переміщення спирту етилового та фракції головної спирту етилового з акцизних складів. Відповідальність за встановлені перевіркою порушення регламентується статтею 17 Закону № 481/95-ВР, а саме абзацом 16 частини 2 статті 17: зберігання спирту або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень. Таким чином, враховуючи фактичну кількість та вартість спирту, який зберігався у місцях, не внесених до Єдиного реєстру, до ДП "Бджільнянський спиртовий завод" було застосовано штрафні санкції в загальному розмірі 15314846,74 грн.

Відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що на фракція головну спирту етилового не поширюються вимоги законодавства щодо зберігання спирту, оскільки відповідно до норм ПК України до спирту етилового належать всі види ректифікованого та дистильованого спирту етилового, біоетанол, інші види спирту етилового, зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД (пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14).

Крім того, відповідач вказує на те, що за порушення вимог Закону № 481/95-ВР обов`язок встановлення вини суб`єкта господарювання на контролюючий орган не покладений, а підставою для притягнення особи до відповідальності є виключно недотримання нею законодавства, за які така відповідальність встановлена.

12.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує доводи відповідача, наведені у відзиві, та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Додатково позивач зазначає, що фракція головна є відходами виробництва спирту етилового, яка використовується як сировина для виробництва за спеціальними технологіями біоетанолу, компонентів моторних палив, спирту етилового технічного, розчинників, товарів побутової хімії та інших технічних спиртовмісних рідин. При цьому головна фракція етилового спирту може бути класифікована як спирт етиловий у товарних позиціях 2207 та 2208 залежно від концентрації спирту, наявності денатуруючих добавок та барвника. Відтак помилковим є беззаперечний висновок відповідача про необхідність віднесення фракції головної етилового спирту до товарної позиції 2207 або 2208 УКТЗЕД.

Також позивач наголошує на тому, що Закон № 481/95-ВР є спеціальним законодавчим актом у питаннях виробництва, зберігання та обігу спирту, але його зміст однозначно свідчить про те, що він не розповсюджує свою дію на фракцію головну етилового спирту.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що з урахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2020 у справі № 127/5324/20, якою було накладено арешт на спирт етиловий денатурований у кількості 3199,59 дал, підприємство було позбавлене можливості вчиняти будь-які дії щодо цього арештованого майна під загрозою кримінальної відповідальності. Відтак наявність цього спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, що виявлено фактичною перевіркою та зафіксовано відповідним актом, сталось поза волею ДП "Бджільнянський спиртовий завод", що у свою чергу виключає можливість застосування до штрафних санкцій, накладених контролюючим органом.

18.05.2023 до суду надійшли заперечення, в яких відповідач підтримав свої доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За клопотанням представника позивача судове засідання від 08.05.2023 відкладено на 25.05.2023.

Ухвалою суду від 25.05.2023, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 22.06.2023 з метою подання сторонами додаткових доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень. На підставі положень ч. 4 ст. 173 КАС України строк підготовчого провадження продовжений.

16.06.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про призначення у справі судової товарознавчої екпертизи для визначення характеристик фракції головної етилового спирту та її приналежності до спирту етилового.

Ухвалою суду від 22.06.2023 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Ухвалою суду від 22.06.2021 закрито підготовче провадження у справі з призначенням справи до розгляду по суті на 05.07.2023.

05.07.2023 розпочато розгляд справи по суті, частково заслухано вступне слово сторін, після чого оголошено перерву до 02.08.2023.

Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та надала пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві та відповіді на відзив. Просить суд позов задовольнити.

Представниця відповідача в судовому засіданні позов заперечила та надала пояснення, що відповідають змісту відзиву на позовну заяву та заперечення. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив, що ДП "Бджільнянський спиртзавод" (ідентифікаційний код 05459140) здійснює свою господарську діяльність в тому числі за КВЕД 11.01 "Дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв". Водночас основним видом діяльності підприємства є виробництво інших основних органічних хімічних сполук (КВЕД 20.14). Місцезнаходження юридичної особи: Вінницька область, Гайсинський район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53.

02.07.2021 позивачу видано ліцензію за № 00008 на виробництво спирту етилового неденатурованого, термін дії ліцензії з 02.07.2021 по 02.07.2026.

Крім того, 28.09.2020 позивачу видано ліцензію за № 0008 на право оптової торгівлі спиртом етиловим строком дії до 28.09.2025.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області № 15/109-10 від 29.10.2010 порушено справу про банкрутство ДП "Бджільнянський спиртзавод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та у зв`язку з цим заборонено органам стягнення та органам державної виконавчої служби стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області № 15/109-10 від 18.11.2022 провадження у справі про банкрутство ДП "Бджільнянський спиртзавод" закрито у зв`язку з прийняттям Фондом державного майна України рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу цього підприємства шляхом його продажу на аукціоні.

08.07.2022 посадовими особами ДПС України здійснено перевірку стану та наявності пломб, їх накладення у місцях можливого доступу до спирту на комунікаціях, обладнанні (устаткуванні) БРУ на ДП "Бджільнянський спиртзавод", за результатами якої виявлено, зокрема, невстановлення та/або припинення функціонування цілодобової системи відеоспостереження за виробництвом та відпуском продукції.

На підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 03.08.2022 № 1972к відповідачем проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог законодавства в сфері виробництва та обігу спирту етилового за період з 15.07.2022 по 03.08.2022, результати якої оформлені довідкою. В ході перевірки встановлено, що підприємство виробничу діяльність за період, що перевіряється, не здійснювало. Розбіжностей з даними бухгалтерського обліку та фактичними даними в залишках готової продукції незавершеного виробництва не виявлено. Порушення частини другої статті 2 Закону № 481/95-ВР, а саме вчинення дій щодо відключення, припинення функціонування або невстановлення на всіх етапах виробництва та відпуску цілодобових систем відеоспостереження, не усунуто.

Розпорядженням ДПС України від 01.08.2022 № 165-р/л анульовано ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00008, видачу ДП "Бджільнянський спиртзавод" терміном дії з 02.07.2021 до 02.07.2026, у зв`язку з відключенням, припиненням функціонування або невстановленням на всіх етапах виробництва та відпуску цілодобових систем відеоспостереження.

Відповідно до Розпорядження ДПС України від 06.10.2022 № 242-р/к з Єдиного державного реєстру місць зберігання виключено місця зберігання спирту, які використовуються позивачем за адресами:

1) Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53, місткість 77157,9 дал (спирт етиловий неденатурований);

2) Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53, місткість 1752,3 дал (фракція головна етилового спирту);

3) Вінницька область, Теплицький район, станція Кубліч, вул. Залізнична, 13-А, місткість 5982.4 дал (фракція головна спирту етилового).

28.10.2022, з метою запобігання та виявлення порушень на ринку підакцизних товарів у сфері виробництва та обігу спирту етилового та з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального в Україні, керуючись статтями 20, 61, 62, на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України і доповідної записки № 1539/02-32-09-05 від 28.10.2022, заступником начальника ГУ ДПС у Вінницькій області Мартинюком О. видано наказ № 3368к "Про проведення фактичної перевірки ДП "Бджільнянський спиртовий завод"", яким наказано провести фактичну перевірку позивача за адресами: Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53 та Вінницька область, Теплицький район, станція Кубліч, вул. Залізнична, 13-А , терміном 10 діб з 01.11.2022, за період з 01.10.2022.

01.11.2022 на підставі зазначеного наказу посадовим особам ГУ ДПС у Вінницькій області Ковризі І.В. та Максименко Л.В. видано направлення на перевірку за №№ 4027, 4028, 4029 та 4030.

01.11.2022 вказаними посадовими особами проведено фактичну перевірку позивача за адресами, зазначеними у наказі на перевірку.

Уповноважені посадові особи ДП "Бджільнянський спиртзавод" отримали копії направлень на перевірку та сприяли її проведенню, про що свідчать наказ керівника підприємства від 01.11.2022 № 26 "Про проведення позапланової інвентаризації спирту та спиртопродуктів в місцях їх зберігання", акти інвентаризації за №№ 57, 58 від 01.11.2022, довідки за підписом головного бухгалтера підприємства за № 112 від 01.11.2022 та № 120 від 08.11.2022 щодо залишків спирту та спиртовмісної продукції та їх вартісного виразу.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 09.11.2022 № 9625/02-32-09-05/05459140, в якому зафіксовано порушення позивачем ст. 1 Закону № 481/95-ВР та вимог пп. 2.1 п. 2 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом ДПА України від 28.05.2002 № 251 (далі - Порядок № 251), а саме:

1) зберігання спирту етилового денатурованого в місці, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання, за адресою: Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53, в кількості: 3598,15 дал - спирт "вища очистка" та 827,37 да - спирт "люкс";

2) зберігання фракції головної етилового спирту в місці, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання, за адресою: Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53, в кількості 2621,53 дал;

3) зберігання фракції головної етилового спирту в місці, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання, за адресою: Вінницька область, Теплицький район, станція Кубліч, вул. Залізнична, 13-А, в кількості 1085,27 дал.

07.12.2022 на підставі вищевказаного акту відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 10263/02-32-09-05/05459140, яким до ДП "Бджільнянський спиртзавод" застосовані фінансові санкцій у вигляді штрафу в розмірі 9020033,11 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (100% сукупної вартості спирту "вища очистка" в кількості 3598,15 дал та спирту "люкс" в кількості 827,37 дал, які зберігаються з порушеннями за адресою: Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53);

№ 10265/02-32-09-05/05459140, яким до ДП "Бджільнянський спиртзавод" застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 4451829,82 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (100% вартості фракції головної спирту етилового в кількості 2621,53 дал, яка зберігається з порушеннями за адресою: Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53);

№ 10252/02-32-09-05/05459140, яким до ДП "Бджільнянський спиртзавод" застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 1842983,81 грн за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (100% вартості фракції головної спирту етилового в кількості 1085,27 дал, яка зберігається з порушеннями за адресою: Вінницька область, Теплицький район, станція Кубліч, вул. Залізнична, 13-А).

Не погодившись із зазначеними рішеннями, позивач звернувся до ДПС України зі скаргою за № 141 від 22.12.2022, в якій просив скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.12.2022 за №№ 10263/02-32-09-05/05459140, 10265/02-32-09-05/05459140 та 10252/02-32-09-05/05459140 про застосування до ДП "Блджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій (штрафу) за зберігання спирту у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання.

Рішенням ДПС України від 16.02.2023 № 3851/6/99-00-06-03-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Вказане рішення позивач отримав 27.02.2023 (вх. № 13) та 22.03.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає повноваження контролюючих органів, контролюючі органи мають, зокрема, право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Водночас згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовані статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС у Вінницькій області від 28.10.2023 № 3368к призначено фактичну перевірку ДП "Бджільнянський спиртзавод" за адресами: Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53 та Вінницька область, Теплицький район, станція Кубліч, вул. Залізнична, 13-А, терміном 10 діб з 01.11.2022, за період з 01.10.2022.

Правовою підставою для призначення вказаної перевірки стали положення пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, тоді як фактичною - доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області № 1539/02-32-09-05 від 28.10.2022 та наявна у контролюючого органу інформація з баз даних ІТС "Податковий блок" "Реєстрація ПП" "Ведення окремих реєстрів" та ІТС "Податковий блок" "Реєстр ліцензій" "Ліцензія на алкоголь, спирт і тютюн", згідно з якою ДП "Бджільнянський спиртзавод" зберігає спирт у місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, що є порушенням вимог чинного законодавства у сфері виробництва та обігу спирту та загрожує його незаконному обігу.

Відповідні документи та інформація на підтвердження обґрунтованості призначення перевірки щодо позивача надані відповідачем та дослідженні судом під час розгляду справи по суті.

Суд враховує, що за змістом положень пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися у разі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, зазначені правові норми дозволяють проведення фактичної перевірки платника податків, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які в силу приписів ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" покладені на відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 06.07.2022 у справі № 420/1242/21 та підтримується Сьомим апеляційним адміністративним судом (постанови від 11.02.2021 у справі № 120/4406/20-а, від 05.04.2021 у справі № 120/3886/20-а та від 26.05.2021 у справі № 120/5445/20-а, від 22.07.2021 у справі № 120/5729/20-а, від 15.08.2022 у справі № 120/19536/19-а).

Приміром, в одному з останніх своїх рішень, яке стосувалося цього спірного питання (постанова від 19.07.2023 у справі № 520/11327/2020), Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав на те, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Також колегія суддів КАС ВС зазначила, що відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У постановах від 12.08.2021 (справа № 140/14625/20), від 10.04.2020 (справа № 815/1978/18), від 05.11.2018 (справа № 803/988/17), від 20.03.2018 (справа № 820/4766/17), від 22.05.2018 (справа № 810/1394/16), від 11.07.2022 (справа № 120/5728/20-а), від 21.12.2022 (справа № 500/1331/21) Верховний Суд виснував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відтак колегія суддів КАС ВС підсумувала, що погоджується з наведеним висновком і зазначила, що не вбачає підстав для відступу від нього.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 460/9415/20. При цьому колегія КАС ВС також вказала на те, що проведення фактичної перевірки на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України може відбуватися не лише щодо підприємств, які є виробниками підакцизних товарів та платниками акцизного податку, а й тих, хто обліковує, зберігає, транспортує або використовує такі товари у господарській діяльності.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги наявну у відповідача податкову інформацію, суд погоджується з тим, що наказ про призначення фактичної перевірки щодо позивача був винесений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, і під час розгляду справи контролюючий орган довів наявність підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

При цьому суд додатково враховує, що посадові особи ГУ ДПС у Вінницькій області були допущені до перевірки, а уповноважені представники ДП "Бджільнянський спиртзавод" сприяли проведенню перевірки та надавали необхідні для її проведення документи.

Більше того, у зв`язку з проведенням фактичної перевірки керівник підприємства видав наказ від 01.11.2022 № 26 "Про проведення позапланової інвентаризації спирту та спиртопродуктів в місцях їх зберігання", яким створив робочу комісію з метою інвентаризації спирту та спиртопродуктів у місцях їх зберігання станом на 01.11.2022, до якої включив в тому числі посадових осіб ДП "Бджільнянський спиртзавод" (начальника виробничої лабораторії, головного технолога, головного інженера, головного бухгалтера).

Також, як видно зі змісту письмових пояснень підприємства № 121 від 09.11.2022 до акту фактичної перевірки, заперечень підприємства до акту фактичної перевірки та його скарги № 141 від 22.12.2022 на прийняті за її результатами рішення про застосування фінансових санкції, позивач не висловлював жодних зауважень щодо правомірності проведення перевірки, зокрема відсутність підстав для її проведення або недотримання контролюючим органом умов і порядку її проведення.

Враховуючи наведене суд доходить висновку, що під час розгляду справи, з урахуванням доводів позивача, не встановлено порушень вимог чинного законодавства щодо призначення та проведення фактичної перевірки, а також правильності оформлення її результатів, які б окремо або у своїй сукупності давали самостійні правові підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Судова практика, на яку посилається позивач в цій частині доводів, стосується правових позицій Верховного Суду, що були сформовані протягом 2018-2020 рр., але, як зазналося вище, у подальшому втратили свою актуальність внаслідок напрацювання судом касаційної інстанції нової практики, яка на сьогодні вважається усталеною.

Отже, перевіряючи законність застосування до ДП "Бджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій за порушення законодавства в сфері виробництва та обігу спирту, суд зазначає.

Відповідно до акту фактичної перевірки № 9625/02-32-09-05/05459140 від 09.11.2022 позивач допустив порушення вимог ст. 1 Закону № 481/95-ВР та пп. 2.1 п. 2 Порядку № 251, яке полягає у зберіганні спирту етилового денатурованого та фракції головної етилового спирту у місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, за двома адресами: 1) Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53; 2) Вінницька область, Теплицький район, станція Кубліч, вул. Залізнична, 13-А .

При цьому суд зауважує, що позивач визнає як сам факт зберігання спирту етилового денатурованого та фракції головної етилового спирту за вищезазначеними адресами, так і їх кількісний об`єм у декалітрах і вартісне вираження у гривнях, що відображені в акті перевірки.

Крім того, позивач не заперечує, що на дату проведення фактичної перевірки (01.11.2022) відповідний спирт та фракція зберігалися підприємством у місцях зберігання, які не були внесені до Єдиного реєстру, що обумовлювалося прийняттям ДПС України розпорядження від 06.10.2022 № 242-р/к про виключення таких місць з Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Таким чином, вищенаведені обставини, а також розмір застосованих до позивача фінансових санкції (100 відсотків вартості товару, який знаходиться у місцях зберіганнях, не внесених до Єдиного реєстру) суд вважає безспірними і такими, що в силу положень ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Відтак, надаючи оцінку тим доводам позивача, які на його думку свідчать про неправомірність і протиправність оскаржуваних рішень відповідача, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону № 481/95-ВР цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 481/95-ВР щодо термінів ''Єдиний реєстр'' та ''місце зберігання'', що вживаються у цьому Законі:

місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

За змістом положень ст. 2 Закону № 481/95-ВР виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту. При цьому приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий, вважаються акцизним складом.

Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 Порядку № 251 до Єдиного реєстру вносяться:

- відомості про заявника - ідентифікаційний код (номер), найменування (прізвище, ім`я, по батькові), місцезнаходження або місце проживання (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), серія та номер ліцензії, виданої заявнику на відповідний вид діяльності;

- відомості про місце зберігання - місцезнаходження (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), площа місця зберігання (місткість місця зберігання спирту), вид продукції, що зберігається;

- дата включення місця зберігання до Єдиного реєстру;

- серія, номер та дата видачі довідки про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру;

- підстави та дата виключення місця зберігання з Єдиного реєстру.

При внесенні місця зберігання до Єдиного реєстру йому присвоюється індивідуальний номер.

Індивідуальний номер місця зберігання, яке виключено з Єдиного реєстру, не може бути присвоєний іншому місцю зберігання.

В силу приписів пунктів 1.3, 1.4 Порядку № 251 виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового (далі - спирт) та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту.

У разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у порядку, установленому чинним законодавством.

Відповідальність за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, передбачена абзацом 16 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону № 451/95-ВР спирт етиловий - спирт етиловий-сирець, спирт етиловий ректифікований технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий технічний, спирт етиловий ректифікований, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТ ЗЕД та виготовлені з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями.

Підпунктом 14.1.237 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що спирт етиловий - це всі види спирту етилового, біоетанолу, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до Довідника кодів УКТ ЗЕД до товарної позиції 2207 відноситься спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту 80 об. % або більше; спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації. До цієї товарної позиції включаються: неденатурований етиловий спирт з концентрацією спирту 80 об. % або більше; етиловий спирт та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації;

До товарної позиції 2208 відноситься спирт етиловий неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт.

Крім того, згідно з ДСТУ 7402:2013 "Фракція головна етилового спирту. Технічні умови", які затверджені наказом Мінекономрозвитку України від 11.12.2013 № 1469 "Про прийняття національних стандартів України та пробних національних стандартів України, гармонізованих з міжнародними та європейським стандартами, затвердження національних стандартів України, змін до національних стандартів України, скасування національних стандартів України та нормативних документів в України", цей стандарт поширюється на фракцію головну етилового спирту (далі за текстом - фракція головна).

Вказаним стандартом передбачено, що фракція головна - це спирт етиловий, збагачений супутніми домішками у процесі епюрації бражного дистиляту або спирту етилового-сирцю і є сумішшю спирту етилового, води та супутніх домішок, які сконцентровані у цьому технологічному процесі (альдегіди, естери, спирт метиловий, вищі спирти (сивушне масло), кислоти та інші органічні сполуки).

Фракція головна є побічним продуктом виробництва спирту етилового ректифікованого та спирту етилового технічного. У результаті подальшого перероблення фракції головної одержують спирт ректифікований "Вищої очистки", спирт етиловий технічний. Використовують фракцію головну у виробництві високооктанової кисневмісної добавки до бензинів (біоетанолу), розчинників, товарів побутової хімії.

Отже, як висновується з аналізу наведених норм чинного законодавства, зберігання спирту у місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру, забороняється і тягне за собою встановлену законом відповідальність у вигляді застосування до суб`єктів господарювання, які допустили відповідне порушення, фінансових санкцій (штрафу) в розмірі 100% вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень. При цьому зазначений обов`язок поширюється на всі види спирту етилового, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Щодо нерозповсюдження норм Закону № 481/95-ВР та пп. 2.1 п. 2 Порядку № 251 на фракцію головну етилового спирту, то суд вважає такі доводи позивача помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема актів інвентаризації від 01.11.2022 за №№ 57 та 58, фракція головна етилового спирту, що зберігалася на ДП "Бджільнянський спиртзавод" у місцях, не внесених до Єдиного реєстру, має концентрацію спирту 93% та вказана як сорт спирту ЕАФ.

З огляду на проаналізовані вище нормативні положення, беручи до уваги роз`яснення ДСТУ 7402:2013 та вищезазначені технічні характеристики ЕАФ, яка зберігалася на підприємстві, суд вважає, що така фракція належить до товарних позицій 2207 і 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а тому повинна зберігатися з дотриманням вимог, установлених для зберігання спирту етилового.

Вказаний висновок підтверджується й тим, що сам позивач ініціював внесення місць зберігання цієї фракції до Єдиного реєстру та на підставі його заяв такі місця зберігання були внесені до даного реєстру, але у зв`язку з допущенням вимог законом були виключені з нього на підставі розпорядження ДПС України від 06.10.2022 № 242-р/к.

Зі змісту вказаного розпорядження чітко видно, що з Єдиного державного реєстру місць зберігання виключено, зокрема, два місця зберігання фракції головної спирту етилового, а саме:

за номером 9, дата реєстрація місця зберігання - 09.06.2021, адреса місця: Вінницька область, Теплицький район, с. Бджільна, вул. Заводська, 53, місткість місткість 1752,3 дал;

за номером 4, дата реєстрація місця зберігання - 09.06.2021, адреса місця: Вінницька область, Теплицький район, станція Кубліч, вул. Залізнична, 13-А, місткість 5982.4 дал.

Крім того, з наданого відповідачем документів також можна побачити, що ДП "Бджільнянський спиртзавод" звітувалося перед контролюючим органом про обсяги виробництва та реалізації спирту за вересень 2022 року, до якого також включало відомості про фракцію головну етилового спирту.

З наведеного випливає, що до виникнення спору, що є предметом судового розгляду, сам позивач відносив фракцію до видів спирту та виконував щодо неї ті вимоги чинного законодавства, які є обов`язковими при зберіганні суб`єктом господарювання спирту етилового.

Відтак доводи позивача в цій частині суд вважає безпідставними. До того ж вони є суперечливими, адже з одного боку позивач визнає, що на фракцію розповсюджуються норми щодо правил зберігання спирту, установлені Законом № 481/95-ВР та Порядком № 251, та виконує ці норми, а також інші норми, які передбачають подання відповідних звітних документів у зв`язку з його зберіганням, а з іншого - заперечує можливість відповідальності, встановленої абз. 16 ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, за зберігання фракції у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.

В контексті цих доводів суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15, згідно з якою компонент моторного палива (добавки до палива) з концентрацією спирту 80об.% або більше відповідає коду 2207 згідно з УКТ ЗЕД, а на операції з таким компонентом поширюються вимоги Закону № 481/95-ВР.

Крім того, суд відхиляє посилання позивача на те, що фракція головна етилового спирту є відходом виробництва, який втратив свої споживчі властивості.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 5 березня 1998 року № 187/98-ВР "Про відходи", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, відходами є будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Водночас згідно з ДСТУ 7402:2013 фракція головна етилового спирту використовується для виробництва інших продуктів, зокрема добавок до бензинів (біоетанолу), розчинників, товарів побутової хімії. Також внаслідок переробки фракції одержують спирт ректифікований "Вищої очистки" та спирт етиловий технічний.

Факт продажу підприємством фракції головної для її подальшого використання і виготовлення іншої продукції також підтвердив в судовому засіданні представник позивача.

Отже, фракція головна етилового спирту не є відходами у розмінні Закону України "Про відходи".

Крім того, безпідставними суд вважає твердження позивача про те, що фракція належить до залишків та відходів у значенні товарної позиції 2303 згідно з УКТ ЗЕД, оскільки, по-перше, такі твердження спростовуються вищенаведеними висновками суду про віднесення фракції до інших кодів УКТ ЗЕД, а саме 2207 та 2208, а, по-друге, вони також не узгоджуються із самим змістом товарної групи 2303, до якої належать "відходи і залишки від виробництва крохмалю та аналогічні відходи і залишки, буряковий жом, багаса (жом цукрової тростини) та інші відходи і залишки від виробництва цукру, барда та інші відходи і залишки від пивоваріння та винокуріння, гранульовані або негранульовані".

Зважаючина на викладене, суд доходить висновку про правомірність застосування до ДП "Бджільнянський спиртзавод" фінансових санкцій у вигляді штрафу за зберігання в місцях, що не внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, в тому числі фракції головної етилового спирту.

Щодо відсутності вини підприємства, як необхідної ознаки складу податкового правопорушення, за вчинення якого контролюючим органом було застосовано спірні фінансові санкції, то суд зазначає таке.

Метою правового регулювання, встановленого Законом № 481/95-ВР, є, зокрема забезпечення законного виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, що досягається через здійснення податковими органами контролю за дотриманням норм цього Закону, в тому числі ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Статтею 17 вказаного Закону установлено, що за порушення його норм щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Зазначені штрафи спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Отже, спеціальним законом у сфері виробництва і обігу спирту встановлюється відповідальність суб`єктів господарювання за зберігання спирту у місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання. При цьому підставою фінансової відповідальності суб`єкта відповідальності є саме факт зберігання спирту у місцях, які не внесені до відповідного реєстру.

Виправдовуючи допущене підприємством порушення, виявлене фактичною перевіркою 01.11.2022 та зафіксоване у акті перевірки від 09.11.2022 № 9625/02-32-09-05/05459140, позивач посилається на те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2020 у справі № 127/5324/20 було накладено арешт на спирт етиловий об`ємом 3199,59 дал, який належить підприємству та знаходиться у місці зберігання за адресою: Вінницька область, с. Бджільна, вул. Заводська, 53. Отже, як вважає позивач, вини підприємства у виявленому порушенні немає, оскільки законом заборонено вчиняти будь-які дії щодо арештованого майна.

Оцінюючи такі доводи позивача, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.04.2018 у справі № 820/4064/17, наявність вини юридичної особи доводиться недбалістю посадових осіб платника. Доведеність складу податкового правопорушення тягне для платника встановлену законодавством відповідальність у вигляді штрафу.

Дійсно, як встановлено судом під час розгляду справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2020 у справі № 127/5324/20, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27.03.2020, задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у Вінницькій області про арешт майна у зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 від 06.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом можливого розкрадання посадовими особами підприємства спирту етилового, та накладено арешт на спирт етиловий об`ємом 3199,59 дал, який виявлений під час проведення обшуку 24.02.2020 та знаходиться на складі готової продукції ємкості № 5 ДП "Бджільнянський спиртзавод" за адресою: вул. Заводська, 53, с. Бджільна, Вінницька область.

Тобто, принаймні частина спирту етилового, який станом на дату проведення фактичної перевірки зберігався на підприємстві у місцях, не внесених до Єдиного реєстру, перебувала під арештом у зв`язку із здійсненням досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Однак, на переконання суду, ця обставина не звільняє позивача від відповідальності за допущене правопорушення та не дає правових підстав для часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 07.12.2022 № 10263/02-32-09-05/05459140, яким до ДП "Бджільнянський спиртзавод" було застосовано фінансові санкції в розмірі 9020033,11 грн саме за зберігання спирту класу "вища очистка" та спирту класу "люкс" у місцях, не внесених до Єдиного реєстру, за адресою: Вінницька область, с. Бджільна, вул. Заводська, 53.

Суд вважає, що накладений судом арешт забороняв позивачу вчиняти дії, пов`язані з розпорядженням (відчуженням) арештованого спирту, але не звільняв його від виконання обов`язків, визначених нормами законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, в тому числі щодо внесення відповідного місця зберігання арештованого спирту до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

При цьому матеріали справи свідчать про те, що позивач усвідомлював, що він несе вказаний обов`язок, адже, не дивлячись на те, що арешт на спирт був накладений судом ще у березні 2020 року, в червні 2021 року підприємство подало заяву та внесло до Єдиного реєстру місце зберігання, в якому зокрема зберігався арештований спирт (індексний номер місця зберігання - 05459140).

Водночас той факт, що зазначене місце зберігання у подальшому було виключене з реєстру через допущені підприємством порушення вимог закону, не може свідчити про відсутність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 16 ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Суд вважає, що незважаючи на прийняття розпорядження ДПС України від 06.10.2022 № 242-р/к, у позивача було достатньо часу для вчинення необхідних дій для внесення цього місця зберігання спирту до Єдиного реєстру, тим паче, що вказане розпорядження було прийняте на підставі порушення, яке позивач допустив значно раніше і таке порушення вже було зафіксоване в акті від 08.07.2022 перевірки стану та наявності пломб, їх накладення у місцях можливого доступу до спирту на комунікаціях, обладнанні (устаткуванні) БРУ на ДП "Бджільнянський спиртзавод".

Крім того, 01.08.2022 у зв`язку з виявленим порушенням вимог закону позивачу було анульовано ліцензію, що також мало спонукати посадових осіб підприємства до вчинення дій на узаконення зберігання на території підприємства як арештованого, так і іншого спирту (фракції головної) та вжиття заходів на упередження виключення цих місць з Єдиного реєстру.

Натомість позивач жодних дій для цього не вчиняв та лише 25.10.2022 звернувся до ДПС України із заявою про надання роз`яснень щодо порядку зберігання залишків продукції (спирту) у зв`язку з виключенням місць їх зберігання з реєстру, хоча це питання чітко регламентується законом, який покладає на підприємство обов`язок зареєструвати відповідні місця.

При цьому суд критично оцінює твердження позивача про неможливість внесення цих місць зберігання до Єдиного реєстру через відсутність у підприємства ліцензії на виробництво спирту етилового, адже під час розгляду справи суду не надано жодних доказів на підтвердження, що позивач звертався до контролюючого органу у встановленому законодавством порядку із заявою про внесення місць зберігання до Єдиного реєстру, але йому у цьому було відмовлено.

Відтак доводи позивача в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому судом до уваги не беруться.

Натомість суд повторює, що саме на позивача, як суб`єкта господарювання, який здійснює зберігання спирту, законом покладено обов`язок забезпечити його зберігання з дотриманням передбачених законом правил. Отже, саме позивач повинен був вжити усіх можливих заходів з метою внесення місць зберігання спирту до Єдиного реєстру, тим бульше, що ліцензія на виробництво спирту була анульована саме через допущені підприємством порушення законодавства у сфері виробництва та обігу спирту етилового.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи та хронологію подій, суд вважає, що позивач міг і повинен був передбачити негативні правові наслідки своїх незаконних дій, які спочатку призвели до анулювання ліцензії на виробництво, а надалі - прийняття рішення про виключення місць зберігання спирту з Єдиного реєстру. Такі події розвивалися поступово, а проведенню перевірки від 01.11.2022 передували інші рішення та дії контролюючого органу, які були прогнозованими і передбачуваними для позивача та не мали ознак свавільних рішень та дій.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що виявлене під час фактичної перевірки порушення пояснюється не якимось об`єктивними причинами, які не залежали від волі позивача та, відповідно, могли б свідчити про відсутність його вини у допущеному правопорушенні, а саме недбалою поведінкою відповідальних посадових осіб підприємства, які протягом достатньо тривалого часу не вчиняли жодних дій як для попередження правопорушення і запобігання виключенню місць зберігання з Єдиного реєстру, так і їх повторного включення у цей реєстр після прийняття ДПС України розпорядження від 06.10.2022 № 242-р/к.

Щодо покликань позивача на мораторій, який діяв в рамках справи про банкрутство ДП "Бджільнянський спиртзавод", то судом не встановлено жодного безпосереднього впливу дії такого мораторію на допущене позивачем порушення. Суд враховує, що такий мораторій, а також інші обмежувальні заходи, запровадженні в рамках справи про банкрутство, існували задовго до виникнення спірних правовідносин і ніяк не впливали на виконання підприємством свого обов`язку з належного зберігання спирту у зареєстрованих місцях.

Суд враховує, що як і у випадку з арештом спирту за рішенням слідчого судді, незважаючи на розгляд справи про банкрутство та накладені у зв`язку з цим арешти державних виконавців, підприємство забезпечувало зберігання спирту у місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру, тобто виконувало покладений на нього законом обов`язок щодо належного зберігання спирту включно до моменту виключення таких місць з реєстру за допущені порушення.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 826/3106/18 від 16.09.2020 сформульовано правову позицію, згідно з якою боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, справа про банкрутство ДП "Бджільнянський спиртзавод", яка була порушена господарським судом Вінницької області 29.10.2010 та закрита 18.11.2022, та пов`язані з нею обмежувальні заходи (мораторій, заборони, арешти), на думку суду, не звільняли підприємство від виконання вимог з дотримання норм законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, зокрема обов`язку зберігати спирту виключно у місцях, внесених до Єдиного реєстру, а також ніяк не перешкоджали підприємству вчиняти усі необхідні для цього дії, зокрема для запобігання вчиненню цього порушення та його невідкладного усунення після прийняття контролюючим органом рішення про виключення місць зберігання з Єдиного реєстру.

Щодо фактичного нездійснення підприємством господарської діяльності з виробництва спирту та неможливість, як вважає позивач, накладення у зв`язку з цим на суб`єкта господарювання спірних фінансових санкцій, то суд зазначає, що відповідно до проаналізованих вище норм чинного законодавства у сфері виробництва та обігу спирту суб`єкти господарювання несуть обов`язок зберігати спирт виключно у місцях, внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, та підлягають відповідальності за невиконання такого обов`язку, яка встановлена абз. 16 ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

На думку суду, той факт, що позивач припинив діяльність з виробництва спирту через анулювання за допущені порушення виданої йому ліцензії на цей вид діяльності, не припинив обов`язку позивача зберігати наявні на території підприємства залишки спирту з дотриманням вимог закону, тобто саме у тих місцях зберігання, які внесені у Єдиний реєстр. Це закономірно, адже зберігання спирту у зареєстрованих місцях має на меті, перш за все, запобігти його незаконному обігу. Якщо ж слідувати позицією позивача, то у зв`язку з припиненням (навіть тимчасовим) діяльності підприємства з виробництва спирту, державний контроль за обігом спирту, який знаходиться на акцизних складах, припиняється, що, звісно, не відповідає вимогам чинного законодавства у цій сфері.

Крім того, суд враховує, що хоча ліцензія позивача на виробництво спирту була анульована розпорядженням ДПС України від 01.08.2022 № 165-р/л, втім чинною залишалася ліцензія за № 0008 від 28.09.2020 на право оптової торгівлі спиртом етиловим (зі строком дії до 28.09.2025), що додатково спростовує доводи позивача в цій частині.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду у постановах від 11.04.2018 у справі № П/811/474/17 та від 22.08.2018 у справі № 814/152/17, суд вважає безпідставними, оскільки зроблені у цих постановах висновки не є застосовними до цієї справи, а розглянуті судом касаційної інстанції справи і ця справа відрізняються як за своїми обставинами, так і за предметом спору.

Інших підстав, які б свідчили про незаконність притягнення ДП "Бджільнянський спиртзавод" до відповідальності за виявлене порушення правил зберігання спирту, позивачем не наведено, а судом під час розгляду справи не встановлено.

Таким чином, суд констатує, що ГУ ДПС у Вінницькій області діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, та правомірно застосувало до підприємства фінансові санкції згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями за порушення норм статті 17 Закону № 481/95-ВР, а саме за зберігання спирту етилового та фракції головної спирту етилового загальною вартістю 15314846,74 грн у місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 30 рішення ЄСПЛ у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до пункту 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: державне підприємство "Бджільнянський спиртовий завод" (, місцезнаходження: вул. Заводська, 53, с. Бджільна, Гайсинський район, Вінницька область, 23840);

2) відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Повне судове рішення складено 14.08.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович