Справа № 460/25188/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/25188/22 пров. № А/857/12074/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 460/25188/22 за адміністративним позовом Рівненської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Нор У.М.,

час ухвалення рішення 24.05.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 05.06.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Рівненська міська рада звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Вовчок Л.І. від 22.02.2022 про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:026:0314, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0111 га;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер :01:026:0314), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0111 га.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.2-2555/2-22 від 29.07.2022 державним кадастровим реєстратором відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Вовчок Л.І. прийнято рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з видачею витягу з державного земельного кадастру від 22.02.2022 № HB-022. Згідно Витягу № НВ-022 від 22.02.2022 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 22.02.2022 відділом № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :01:026:0314, за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0111 га. Позивач зазначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 20 (двадцять) років громадянці ОСОБА_1 розроблений ТзОВ Західземпроект, не відповідає вимогам законодавства, оскільки всупереч частині 2 статті 198 Земельного кодексу України вказаний проект землеустрою не містить погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Рівненською міською радою); всупереч частині 2 статті 29 Закону України Про землеустрій та пункту 1.2 Розділу 1 Предмет договору Типового договору на розроблення проекту землеустрою у проекті землеустрою, а також в укладеному договорі на виконання робіт із землеустрою № 246 від 22.12.2021 відсутнє завдання на виконання робіт. Тому, на переконання позивача, при прийнятті рішень про державну реєстрацію земельної ділянки державним кадастровим реєстратором порушено норми частин 5, 6 статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр. Крім того, позивач вказує, що на земельній ділянці, що проектується до відведення знаходиться об`єкт нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 . Вказаний об`єкт є.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 460/25188/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Апелянт зазначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 20 (двадцять) років громадянці ОСОБА_1 розроблений ТзОВ Західземпроект, не відповідає вимогам законодавства, оскільки всупереч частині 2 статті 198 Земельного кодексу України вказаний проект землеустрою не містить погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Рівненською міською радою); всупереч частині 2 статті 29 Закону України Про землеустрій та пункту 1.2 Розділу 1 Предмет договору Типового договору на розроблення проекту землеустрою у проекті землеустрою, а також в укладеному договорі на виконання робіт із землеустрою № 246 від 22.12.2021 відсутнє завдання на виконання робіт.

Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 460/25188/22 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в справі, суд першої інстанції виходив з того, що Державним кадастровим реєстратором було правомірно здійснено державну реєстрацію земельної ділянки: внесено електронний документ та відомості, які він містить, до Державного земельного кадастру; земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:026:0314; сформовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-022 від 22.02.2022.

Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Відповідно до інформаційної довідки № 306446587 від 03.08.2022 ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень загальною площею 45,8 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-18).

19.11.2021 ОСОБА_1 звернулась до міського голови О. Третяка із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0111 га за адресою: АДРЕСА_1 в оренду на двадцять років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (а.с. 33).

22.12.2021 ОСОБА_1 повідомлено міського голову О. Третяка (за вх. Г-3979/21) про розроблення проекту землеустрою у зв`язку з ненаданням Рівненською міською радою дозволу на його розробку або мотивованої відмовим (а.с. 35).

22.12.2021 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Західземпроект укладено договір № 246 на виконання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується у 2021-2022 роках надати, з дотриманням чинного законодавства, послуги з виготовлення проектної землевпорядної документації.

На підставі Договору № 246 від 22.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю Західземпроект розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 20 (двадцять) років громадянці ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) в АДРЕСА_1 (а.с. 28-32).

16.02.2022 ОСОБА_1 , за принципом екстериторіальності, подала до відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області заяву № 3B-022.

22.02.2022 державним кадастровим реєстратором відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Вовчок Л.І. прийнято рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з видачею витягу з Державного земельного кадастру за НВ- 022 (а.с. 25).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 24 Закону України Про Державний земельний кадастр, Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності);

замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву);

замовника документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки державної, комунальної власності, у випадках, коли розроблення такої документації відбувається без дозволу органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування;

власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв);

особи, визначені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, у тому числі власника нерухомого майна (будівлі, споруди), розташованої на земельній ділянці, що надається (передається) із земель державної чи комунальної власності, або його спадкоємця.

Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа.

У разі якщо відповідно до закону поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюються за погодженням з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, фізичними чи юридичними особами, до заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, сформованої в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, також додаються документи, що належним чином підтверджують таку згоду.

Заява з доданими документами надсилається заявником засобами телекомунікаційного зв`язку.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Зміна найменування акціонерного товариства у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у державній реєстрації земельної ділянки.

Відмова в державній реєстрації земельної ділянки з підстав, не передбачених цією частиною, заборонена.

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Вовчок Л.І. про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:026:0314, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0111 га.

До заяви було додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 20 (двадцять) років громадянці ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) в АДРЕСА_1 , розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю Західземпроект.

Позивач вважає, що розроблений ТзОВ Західземпроект проект землеустрою не відповідає вимогам законодавства, оскільки всупереч частині 2 статті 198 Земельного кодексу України вказаний проект землеустрою не містить погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Рівненською міською радою).

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до статті 20 Закону України Про землеустрій землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі, зокрема встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Згідно з положеннями статті 25 Закону України Про землеустрій документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

Одним із видів документації із землеустрою є, зокрема технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 30 цього ж Закону передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до статті 55 Закону України Про землеустрій встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) матеріали топографо-геодезичних робіт;

г) кадастровий план земельної ділянки;

ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

д) відомості про встановлені межові знаки.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначається Інструкцією № 376 (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Розділом ІІ Інструкції № 376 визначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт;

технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (додаток 1);

копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи;

копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності);

матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки;

перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути;

у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

Відповідно до статті 55 Закону України Про землеустрій встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами то), межові знаки можуть не встановлюватися.

Відповідно до розробленого ТзОВ Західземпроект проекту землеустрою межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з існуючою огорожею, лінійними рубежами та межами сформованих земельних ділянок, таким чином апеляційний суд приходить до переконання, що вони є погодженими.

ОСОБА_1 , володіючи нежитловими приміщеннями, право власності на які зареєстровано у встановленому законом порядку, подала до державного реєстратора заяву про реєстрацію земельної ділянки, на якій розміщений ці приміщення. До заяви була додана технічна документація із землеустрою в повному обсязі, яка відповідає вимогам ст. 55 Закону України Про землеустрій.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на рішення Рівненського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі № 569/3196/20, оскільки таке рішення не стосується предмету розглядуваної справи, а саме: рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з видачею витягу з державного земельного кадастру від 22.02.2022 № HB-022.

Враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 460/25188/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 15.08.2023 року