Справа № 420/3010/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2023 року Справа № 420/3010/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, -
14.02.2023 Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просив:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 317520 грн. 45 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім.Івана Кожедуба з 04.09.2022 по 26.01.2023 на посаді курсанта. Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з ОСОБА_1 04.09.2022, а вже 26.01.2023 контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем, був достроково розірваний та відповідач виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) №25 від 25.01.2023 у зв`язку із небажанням продовжити навчання. Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту від 04.09.2022 відповідач взяв на себе зобов`язання «відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу». Отже, після розриву контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання. У разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Позивачем вказано, що на виконання вимог «Порядку відшкодування витрат...» та «Порядку розрахунку витрат...» були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 317520,45грн. Відповідач погодився відшкодувати кошти не пізніше 15 днів з дати підписання наказу про його відрахування, однак на рахунок університету кошти не надійшли. Отже, відповідачем сума витрат добровільно не відшкодована, що зумовило звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 адміністративну справу №420/3010/23 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
29.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку від Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №420/3010/23.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023 адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.
01.06.2023 від Одеського окружного адміністративного суду на електронну пошту суду надійшла виписка про зарахування судового збору по справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №420/3010/23; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Цією ж ухвалою було витребувано від відповідача докази узгодження розрахунку на відшкодування витрат; докази погашення заборгованості (за наявності).
Копія ухвали суду від 05.06.2023 надіслана позивачу засобами електронного зв`язку на його офіційну електронну адресу та доставлена, про що свідчить звіт про успішне доставлення електронного листа. Відповідачу копія ухвали суду надіслана засобами поштового зв`язку.
20.07.2023 на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням, яким на адресу відповідача надсилалася вказана ухвала суду, з відміткою поштового відділення від 18.07.2023 про невручення. При цьому адреса, на яку здійснено відправлення судом, збігається з адресою зареєстрованого місця проживання відповідача за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
При цьому, згідно з частиною 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Як наслідок, застосовуючи по аналогії закону до спірних правовідносин частину 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи положення частини першої статті 131 Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що направлену відповідачеві копію ухвали суду від 05.06.2023 повернуто до суду з незалежних від суду причин, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №804/575/18.
За змістом частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, витребувані ухвалою суду від 05.06.2023 докази не надав, а також будь-які заяви, клопотання, повідомлення, в яких би виклав своє бажання надати до суду їх в більш пізніший термін.
За приписами частиною шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, документований паспортом серії НОМЕР_1 , виданого 27.08.2015, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 34).
Відповідно до довідки начальника відділу персоналу та стройового заступника начальника штабу Харківського національного університету Повітряних Сил підполковника Олександра Боклага №350/176/24-1164/2 від 21.01.2023 відповідач призваний на строкову військову службу 16.06.2020; у період з 16.06.2020 по 26.01.2021 - проходив строкову військову службу; з 27.01.2021 прийнятий на військову службу за контрактом; у період з 27.01.2021 по 03.09.2022 проходив військову службу за контрактом; у період з 04.09.2022 по 26.01.2023 - проходив військову службу під час навчання курсантом у ВНЗ; наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 25.01.2023 відрахований від подальшого навчання в університеті 2023 року та на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» направлений до в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) для подальшого проходження військової служби (а.с.18).
Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба №1007 від 26.08.2022 відповідач зарахований курсантом 1-го курсу та наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба№245 від 04.09.2022(по стройовій частині) зарахований до списку університету.
04.09.2022 між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба бригадного генерала Бережного Андрія Олександровича (далі - керівник вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти) та солдатом ОСОБА_1 (далі курсант), з іншого боку, укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - Контракт) (а.с. 6-7).
Відповідно до умов Контракту (п.1.) курсант (солдат) ОСОБА_1 , ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання) і добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема:
проходити військову службу (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим Контрактом;
мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера;
сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки;
продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб сержантського складу або офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання;
відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язанні з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Також, згідно із пунктом 3 Контракту курсант добровільно бере на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов контракту, або невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану).
Відповідно до пунктів 5, 8 цей Контракт укладено на час навчання у вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, та набрав чинності з 04.09.2022.
За змістом пункту 8-1 Контракту відповідач отримав другий примірник цього Контракту.
03.01.2023 солдатом ОСОБА_1 ініційовано рапорт на ім`я начальника курсу про відрахування його, курсанта 314 навчальної групи факультету зенітних ракетних військ, відповідно пункту 3.2 «Інструкції про порядок проведення відрахування та поновлення курсантів, (слухачів) ВВНЗ Міністерства оборони України», затверджений наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490, через небажання продовжувати навчання.
У рапорті зазначив, що з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти» ознайомлений (а.с.16).
03.01.2023 начальником навчального курсу факультету зенітних ракетних військ подано клопотання на ім`я начальника факультету зенітних ракетних військ про відрахування курсанта 314 навчальної групи солдата ОСОБА_1 через небажання продовжувати навчання.
04.01.2023 начальником факультету зенітних ракетних військ полковником ОСОБА_2 звернуто клопотання перед начальником університету про відрахування солдата ОСОБА_1 , курсанта 314 навчальної групи факультету ЗРВ, відповідно пункту 3.2 «Інструкції про порядок проведення відрахування та поновлення курсантів, (слухачів) ВВНЗ Міністерства оборони України», затверджений наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490 через небажання продовжувати навчання згідно з його рапорту (а.с. 16).
Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба бригадного генерала Андрія Бережного від 25.01.2023 №25 (а.с.8) солдата ОСОБА_1 , курсанта 314 навчальної групи 1-го курсу (набору 2022 року) факультету зенітних ракетних військ університету відповідно до підпунктів 3.2 та 3.8 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490, відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати та відповідно до пункту 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 26.01.2023 припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково.
Вказаним наказом відповідача направлено для подальшого проходження військової служби, у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Підстава: витяг з протоколу засідання вченої ради Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 13.01.2023 №1, рапорт солдата ОСОБА_3 від 03.01.2023.
Наказом від 25.01.2023 №25 також визначено стягнути суму 317520,45грн. за період навчання в університеті відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 та пункту 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; та вказану суму внести до книги обліку нестач університету.
Відповідно до пункту 9 Контракту чинність цього контракту припинено 26.01.2023 у зв`язку з розірванням контракту через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчального закладу (підстава: наказ начальника ХНУПС від 25.01.2023 №25).
У вказаному загальному розрахунку відповідачем проставлено власноручну відмітку про те, що він 26.01.2023 ознайомлений із розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням як курсанта у ВНЗ, та із зобов`язанням добровільно відшкодувати такі витрати не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про відрахування (а.с.9).
Позивачем надано розрахунки по кожному виду фактичних витрат.
Відповідно до розрахунку на відшкодування витрат по медичній службі, фактичні витрати пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 за період з 07.10.2022 по 26.01.2023 складають 601,30 грн., з яких: огляд лікаря терапевта 190,17 грн. (ціна за од. 21,13 грн.); витрати медикаментів при лікуванні у лазареті 157,10 грн.; витрати на ВЛК 254,03 грн. (а.с. 13).
Згідно із довідкою-розрахунком на відшкодування витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , у період з 07.10.2022 по 25.01.2023 загальний розмір таких витрат становить 6125,15 грн. та складається з таких витрат: за водопостачання 372,40 грн.; за водовідведення 197,07 грн.; за електропостачання 1764,95 грн.; за опалення 3790,73 грн. (а.с. 15).
Не сплата у добровільному порядку відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням у ВНЗ, стала підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
За змістом статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Відповідно до пункту 1.5 Статуту Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.12.2021 №382, Університет є вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти зі специфічними умовами навчання), державної форми власності, що перебуває у сфері управління Міністерства оборони України.
Основним напрямком діяльності Університету є підготовку, перепідготовка та підвищення кваліфікації військових фахівців для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського і старшинського) складу з метою задоволення потребу Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, правоохоронних органів та збройних сил іноземних держав, а також для державної та цивільної авіації (пункт 1.7 Статуту).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII в редакції на час спірних відносин).
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до частини першої статті 25 цього Закону підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського та офіцерського складу проводиться у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
За змістом пункту 3 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
За змістом положень частини третьої п`ятої статті 25 Закону № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.
Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати), визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.
Відповідно до пункту 5 Порядку №964 витрати відшкодовуються у повному розмірі:
- курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у заклад вищої освіти, курсантами жіночої статі - за весь період навчання;
- курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк;
- особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (2232-12), - за весь період навчання.
Згідно із пунктом 6 Порядку №964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю:
курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання;
курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.
На виконання пункту 3 вказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість (далі - Порядок розрахунку витрат).
Відповідно до п. 2.1. Порядку розрахунку витрат відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно із підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.
Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку (964-2006-п), до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.
Відповідно до підпункту 2.1.2. пункту 2.1. Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.
Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку (964-2006-п), за визначений період навчання до розрахунку береться різниця вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової військової служби.
Згідно із підпунктом 2.1.3. пункту 2.1. Порядку розрахунку витрат, витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.
Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку (964-2006-п), до розрахунку береться вартість отриманого речового майна, але пропорційно фактичному часу його використання.
Утримання вартості речового майна провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби. Визначення залишкової вартості військового майна провадиться на підставі методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань.
Відповідно до підпункту 2.1.4. пункту 2.1. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку (964-2006-п), відшкодовують вартість фактично отриманих послуг за відповідний період навчання.
Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку (964-2006-п), витрати на медичне забезпечення за відповідний період навчання не відшкодовують, окрім витрат на проведення військово-лікарської комісії. Сума витрат на проведення військово-лікарської комісії утримується незалежно від періоду навчання.
Відповідно до підпункту 2.1.5. пункту 2.1. Порядку розрахунку витрат, витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).
Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку (964-2006-п), витрат на їх перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад за визначений період навчання не відшкодовують.
Відповідно до підпункту 2.1.6 пункту 2.1. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г.
При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.
Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку (964-2006-п), витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв відшкодовують за визначений період навчання, за винятком терміну перебування у відпустках.
Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку (964-2006-п), витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за визначений період навчання не відшкодовують.
Відповідно до пункту 2.3. Порядку розрахунку витрат, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.
Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.
За змістом пункту 1.2. Порядку розрахунку витрат, зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.
У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 7 Порядку №964).
З огляду на викладені норми, суд зазначає, що відповідач перебував на посаді, віднесеної до публічної служби, від моменту його прийняття на посаду (зарахування до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба як курсанта та прийняття на військову службу як солдата з постановленням на всі види забезпечення) і до відрахування від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання та припинення дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а отже у даному випадку питання відшкодування відповідачем витрат на навчання, пов`язане із питаннями реалізації правового статусу особи.
За таких обставин, питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після відрахування з ВНЗ та припинення Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти належить до питання проходження публічної служби такою особою.
Також суд зазначає, що у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 30.01.2019 по справі № 810/2610/16 та від 13.03.2019 по справі № 723/18/17, а також Верховного Суду, викладеною в постановах від 12.12.2018 по справі № 804/285/16, яка є обов`язковою для врахування в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Обов`язок щодо відшкодування витрат за утримання у вищому військовому навчальному закладі також міститься і в Контракті про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти від 04.09.2022.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач відповідно до пункту 1 Контракту від 04.09.2022 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язанні з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу освіти, в якому проходить військову службу (навчання) в разі дострокового розірвання Контракту через, зокрема, небажання продовжувати навчання.
03.01.2023 ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування його, курсанта 314 навчальної групи факультету зенітних ракетних військ через небажання продовжувати навчання.
Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба бригадного генерала Андрія Бережного від 25.01.2023 №25 (а.с.8) солдата ОСОБА_1 , курсанта 314 навчальної групи 1-го курсу (набору 2022 року) факультету зенітних ракетних військ університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом), відраховано від подальшого навчання через небажання його продовжувати та з 26.01.2023 припинено чинність дії Контракту з 26.01.2023.
Вказаним наказом також визначено стягнути суму 317520,45грн. за період навчання в університеті відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 та пункту 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно із рапортом від 03.01.2023 відповідач ознайомлений з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти».
З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що на виконання положень пункту 2.3 Порядку розрахунку витрат позивачем здійснено остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення.
Судом враховано, що у загальному розрахунку відповідачем проставлено власноручну відмітку про те, що він 26.01.2023 ознайомлений із розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням як курсанта у ВНЗ, та зобов`язується добровільно відшкодувати витрати на його утримання в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про його відрахування (а.с.9).
Суд наголошує, що курсанти, які навчаються в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).
Будучи обізнаним під час підписання Контракту від 04.09.2022 про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в вищому військовому навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту (зокрема, через небажання продовжувати навчання), відповідачем не здійснено відшкодування вказаних витрат, доказів добровільного відшкодування суми витрат, пов`язаних з його утриманням у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, суду не надано, матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем не спростовано обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, докази добровільної оплати суми витрат також не надано.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, не здійснювались, тому підстави для розподілу таких витрат відсутні, а судові витрати на сплату судового збору позивачу - суб`єкту владних повноважень відповідно до приписів статті 139 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.77,139, 241-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова