Справа № 240/16408/22
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111060000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування вимоги,
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.01.2017 припинив свою підприємницьку діяльність, а тому не погоджується з визначеною в оскаржуваній вимозі сумою недоїмки, штрафу та пенсі. Вимогу відповідач сформував за відсутності правових підстав та з порушенням процедури, яка передує прийняттю, зокрема податковим органом не надіслано їй акт перевірки, що своєю черговістю порушило її право на подання заперечень щодо такого акта.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовним вимог, з огляду на наступне.
Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що платникам єдиного внеску, які до 30.09.2013 обліковувались у Пенсійному фонді, з 01.10.2013 не потрібно було проходити процедуру взяття на облік в органах доходів і зборів. Крім того переплата (борг) із єдиного соціального внеску, які обліковувались на рахунках Пенсійного фонду України до 01.10.2013 автоматично перейшли на рахунки Міністерства доходів і зборів України згідно з актами приймання-передачі даних. Переплата (борг) із єдиного соціального внеску, які обліковувались на рахунках Пенсійного фонду України до 01.10.2013 автоматично перейшли на рахунки Міністерства доходів і зборів України згідно з актами приймання-передачі даних. Отже станом на 01.102013 від Пенсійного фонду України було передано заборгованість з єдиного соціального внеску по ОСОБА_1 в розмірі 6866,47 грн. Однак, оскільки заборгованість своєчасно не погашалась, податковим органом нараховані відповідні штрафні санкції.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 22.03.2006 було здійснено державну реєстрацію, як фізична особа-підприємець.
Згідно реєстраційних даних картки особового рахунку АІС, 03.01.2018 позивач припинила підприємницьку діяльність.
Як вбачається із матеріалів справи станом на 01.10.2013 від Пенсійного фонду України було передано заборгованість з єдиного соціального внеску по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 6866,47 грн.
Крім того, частина боргу була стягнена органами державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження відповідно до платіжних доручень:
- № 2181 від 08.12.2020 на суму 1124,55 грн;
- № 34 від 12.01.2021 на суму 1008,73 грн;
- № 262 від 08.02.2021 на суму 999,27 грн;
- № 457 від 09.03.2021 на суму 774,52 грн;
- № 920 від 12.05.2021 на суму 1267,08 грн;
- № 1113 від 08.06.2021 на суму 882,79 грн;
- № 1330 від 05.07.2021 на суму 610,44 грн.
Так, на несвоєчасні сплачені суми із єдиного внеску на підставі даних автоматизованої інформаційної системи податкового органу було сформовано та винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а саме:
- Володарсько-Волинською ОДПІ - від 10.03.2014 №1907/03-91 на загальну суму 168,82 грн, яке було особисто отримане ФОП ОСОБА_1 , було узгоджене та не оскаржувалось у встановлені законодавством терміни.
- Житомирським відділом податків і зборів з фізичних осіб та камеральних перевірок ГУ ДПС у Житомирській області - від 21.10.2021 №000/9951/06-30-24-06 на загальну суму 19 956,80 грн, яке було особисто отримане ФОП ОСОБА_1 , було узгоджене та не оскаржувалось у встановлені законодавством терміни.
Не погодившись із вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", особи, зазначені у пунктах 4 та 5 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 11 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено , що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч.ч.3, 10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 визначено процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (далі Інструкція №449).
Згідно з п.1 р. VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції,
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів,
При застосуванні штрафів приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.
Згідно з п. 5 розд. VII Інструкції №449 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Як встановлено судом, нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску здійснювалось щодо недоїмки зі сплати єдиного внеску, несплаченої станом на 01.10.2013, а також щодо штрафу та пені, нарахованої на ці суми недоїмки - за вказаний період.
Також, з інтегрованої картки позивача та розрахунку штрафних санкцій вбачається, що останнім частково вносились кошти, що зараховані в рахунок сплати заборгованості, однак несвоєчасно.
Оскільки, зазначені суми частково та невчасно погашались позивачем, тому контролюючим органом і нараховано штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску задоволенню не підлягають.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова