Справа № 592/5221/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 р. Справа № 592/5221/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.06.2023 (суддя Корольова Г.Ю., вул. Магістратська, 12, м. Суми, 4009) по справі № 592/5221/23

за позовом ОСОБА_1

до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Сумській області Дерев`янко Олени Юріївни , Управління патрульної поліції в Сумській області

про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Сумській області Дерев`янко Олени Юріївни, Управління патрульної поліції в Сумській області, в якому просив:

-скасувати постанову серії ЕАС №6833524 від 14.04.2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 340 грн за порушення ч.1 ст.122 КУпАП;

-провадження у справі про адміністративне провапорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП закрити, а провадження у справі закрити

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт порушення позивачем вимог ПДР та дотримання відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалене у справі рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що постанова про адміністративне правопорушення, що оскаржується, не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, оскільки у ній не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення. Зазначає, що відповідачем не було надано жодного доказу, які б стверджували час і місце вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, а також фіксували розгляд справи про адміністративне правопорушення та дотримання процедури розгляду та забезпечення його прав, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Вказує, що працівник поліції проводив заміри від автомобіля до дорожнього знаку рулеткою, на яку не було пред`явлено свідоцтво виданого уповноваженим органом виконавчої влади у сфері метрології. Крім того, позивач зазначив, що жодними доказами не підтверджено правомірність та законність встановлення та відповідності нормам ДБН, ДСТУ, Правил дорожнього руху дорожнього знаку 5.47.1 «Пункт зупинки тролейбуса» на електроопорі за адресою м. Суми вул. 1-ша Набережна р. Стрілки (на перехресті з вулицею Лугова) зі сторони Центрального ринку м. Суми.

15.08.2023 від представника відповідача через канцелярію суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на таке.

Особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ, зокрема, визначених ст. 286 КАС України, встановленні ст. 268 КАС України, зокрема:

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Крім цього, ч. 5 ст. 286 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Так як представник відповідача повідомлений про розгляд справи, то його неявка не перешкоджає її розгляду, що виключає задоволення клопотання про відкладення судового засідання.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.04.2023 року інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Сумській області Дерев`янко О.Ю., винесено постанову серії ЕАС № 6833524 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП .

Відповідно до вказаної постанови, 14.04.2023 року о 13 год. 15 хв. в м.Суми по вул.1-ша Набережна р.Стрілки, водій керуючи транспортним засобом AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче за 30 м від посадкового майданчика, позначеного дорожнім знаком 5.47.1 «Пункт зупинки тролейбуса», а саме за 22 м, чим порушив вимоги п.15.9 е Правил дорожнього руху та наклала на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

За вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Вважаючи протиправною вказану постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що оскаржена постанова прийнята правомірно.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів, до яких належать, зокрема, водії транспортних засобів.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 15.9 «е» ПДР України зупинка транспортного засобу забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Приписами ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.

Долучений до матеріалів справи інспектором поліції Деревянко О.Ю. відеозапис порушення ОСОБА_1 пп. п. 15.9 «е» ПДР України підтверджує скоєння позивачем правопорушення та є належним та допустимим доказом по справі.

Викладене свідчить про доведеність відповідачем відповідно до приписів ч.2 ст. 77 КАС України наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП, та є підставою для відмови в скасуванні оскаржуваної постанови серії ЕАС №6833524 від 14.04.2023.

Доводи позивача про недотримання відповідачем процедури розгляду справи та не забезпечення його прав, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності спростовуються оглянутим в судовому засідання диском. Інспектором поліції роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач жодних клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника або відкладення розгляду справи, не заявляв.

При цьому, як вбачається з постанови, уповноваженою особою поліції встановлено час, дату, місце та особу правопорушника, фактичні обставини скоєного правопорушення, вимоги закону, які порушено, кваліфікацію дій особи та накладене стягнення, тобто виконано всі вимоги, передбачені ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

Надаючи оцінку посиланням позивача на те, що в оскаржуваній постанові не вказано номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювався відеозапис, колегія суддів зазначає, що відсутність такого номера не свідчить про недопустимість наданих відповідачем доказів. Обставини, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача повністю відповідають обставинам, які зафіксовані в наданих відповідачем до відзиву відеозаписах. Оглянуті у судовому засіданні відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що до постанови додається відеоматеріали 470828, 471928.

Доводи позивача про те, що замір відстані був зроблений рулеткою, на яку поліцейський не надав сертифікат відповідності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Постановою КМУ № 374 від 04.06.2015"Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці" затверджений вичерпний перелік засобів, які підлягають повірці, до якого вимірювальна стрічка (рулетка ) не входить.

Водночас, наданий відповідачем відеозапис правопорушення, є належним, допустимим та достатнім доказом, отриманий з дотриманням норм закону, містить інформацію щодо предмета доказування та дає змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Доводи скаржника про відсутність доказів правомірності та законності встановлення та відповідності нормам ДБН, ДСТУ, Правил дорожнього руху дорожнього знаку 5.47.1 «Пункт зупинки тролейбуса» на електроопорі за адресою м. Суми вул. 1-ша Набережна р. Стрілки (на перехресті з вулицею Лугова) зі сторони Центрального ринку м. Суми., колегія суддів відхиляє, оскільки такі не спростовують встановленого порушення та правомірності прийняття оскарженої постанови.

Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17 зазначив, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проте, в даному випадку позивачем не надано суду жодного належного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.06.2023 по справі № 592/5221/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий