Справа № 342/765/23
Суддя: Гайдич Р. М.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/765/23
Провадження № 2-а/342/6/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Гайдича Р.М.

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городенка в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 214521 від 21.06.2023 на ОСОБА_1 в розмірі 510 грн. за ч.1 ст.121 КУпАП, а провадження у справі закрити; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 214521 складеної 21 червня 2023 року, яка складена інспектором 1 роти батальйону №2 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Мельник В.О., позивач керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц» р.н. НОМЕР_1 21 червня 2023 року о 06:05 год. на автодорозі Н-10 206 км порушив правила дорожнього руху п.2.3в, 2.1, 2.1б, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.121 КУпАП. Проте, з даною постановою позивач не згідний, вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою. Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з підстав порушення процедури розгляду справи та неправомірної зупинки. Зазначає, що 21 червня 2023 року біля 06:05 год. він керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц» р.н. НОМЕР_2 був зупинений працівником поліції на автодорозі Н-10 206 км. Стаціонарний пост Оршівці, що в Чернівецькій області. Причиною зупинки було перевірка документів. Після зупинки на вимогу працівника поліції на узбіччі завівши транспортний засіб (бус) зразу ж знову був зупинений працівником поліції причина зупинки - почав рух без пристебнутого ремені безпеки. В подальшому працівник поліції, а саме інспектор 1 роти батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Мельник В.О. почав розгляд справи щодо порушення позивачем ПДР. Ним було повідомлено про те, що свідок повідомив його про те, що він почав рух без пристебнутого ременя безпеки. Однак, в постанові відсутні анкетні дані про свідка та його письмові пояснення. Також, інспектором було зазначено, що дані про свідка будуть записані в протоколі та в оригіналі оскаржуваної ним постанові, а в копії даної постанови даних про свідка не буде. Хоча, відповідно до вимог чинного законодавства оригінал постанови не повинен відрізнятися від її копії, те, що є в оригіналі документу ідентично відображається в її копії. Якщо інспектором було складено протокол про вчинення позивачем адмінправопорушення, то його мали б ознайомити з даним протоколом, в ньому мали б бути записані його пояснення та пояснення свідка. Проте, цього не було зроблено, позивач зазначає, що його було ознайомлено тільки з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 214521 та надано її копію, яка є майже не читабельною. Також, інспектором зазначалось, що при розгляді справи досліджено докази, але які саме докази ним не конкретизовано. Так як на вимогу позивача надати для огляду відео фіксацію де буде видно що він почав рух без пристебнутого ременя безпеки, інспектор зазначив, що відео не ведеться так як не є обов`язковим. Також, інспектором було зазначено, що в постанові його пояснень не треба, нема де їх писати. Отже, при розгляді даної справи позивачу не була надана можливість надати особисті пояснення, не встановлено та не досліджено належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення мною правопорушення. Таким чином відсутні підстави для висновку про порушення позивачем ч.5 ст.121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки), оскільки із постанови не можливо встановити суть такого правопорушення (відсутній відеозапис фіксації правопорушення). А тому, позивач вважає, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки інспектором не дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не пред`явлено належних доказів, які свідчили б про вчинення ним правопорушення, не досліджували факт скоєння ним правопорушення. Разом з цим позивача не було проінформовано про конкретну причину зупинки, оскільки він з самого початку не вчиняв та не мав наміру вчиняти правопорушення.

Від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області до суду поступив відзив на адміністративний позов, в якому просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Зазначають, що ознайомившись із змістом та вимогами адміністративного позову категорично не погоджуються, вважають їх необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Враховуючи те, що виявлення та припинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху є прямим обов`язком відповідача відповідно до законодавства України, та те, що позивач не зазначив у позовній заяві щодо порушення відповідачем будь-якого із зазначених вище принципів, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. Зупинка транспортного засобу позивача була здійснена у відповідності до ст..35 ЗУ «Про національну поліцію» та у відповідності до п.10 Постанови КМУ від 29.12.2021 № 1456, що відповідно є підставою для перевірки документів, визначених п.2.1 ПДР України, а також у відповідності до ст..16 ЗУ «Про дорожній рух». Відповідно. Вимоги поліцейських, стосовно перевірки документів у позивача були законними та відповідали нормам чинного законодавства України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.5 ст.121 КУпАП поліцейським було роз`яснено позивачу його права як громадянина України передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП зафіксовано на відеозаписі, який додається до відзиву та відповідно до ч.1 ст.283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Посилаючись на ч.2 ст.2 КАС України зазначають, що виявлення та припинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху є прямим обов`язком відповідача відповідно до законодавства України, та те, що позивач не зазначив у позовній заяві щодо порушення відповідачем будь якого із зазначених вище принципів, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. Також, зазначають, що пояснення, які позивач виклав у позовній заяві повністю суперечать його поясненням під час розгляду справи, вважають, що викладене в позовній заяві є обставинами, які потребують доказуванню з боку позивача, оскільки вони суперечать іншим доказам, наявним у справі та не свідчать про незаконність дій або рішень з боку суб`єкта владних повноважень, яким виступає позивач. Вважають, що надані відповідачем докази на підтвердження правомірності оскаржуваної позивачем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст.ст.73,75,76 КАС України. Долучений відеозапис містить файл на якому зафіксовано період від моменту зупинки транспортного засобу, розгляду справи про адміністративне правопорушення до вручення копії постанови, чим було завершено розгляд справи, а тому відео зйомка велася безперервно та містить необхідну доказову інформацію у справі. Також, зазначають, що пояснення які позивач виклав у позовній заяві повністю суперечать його поясненням під час розгляду справи. З огляду на це, вважають, що викладене в позовній заяві є обставинами, які потребують доказуванню з боку позивача. Оскільки вони суперечать іншим доказам, наявним у справі та не свідчать про незаконність дій або рішень з боку суб`єкта владних повноважень, яким виступає позивач.

Від Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області поступило клопотання про заміну неналежного відповідача, а саме просять замінити неналежного відповідача ГУНП в Чернівецькій області на належного Департамент патрульної поліції. Просили дане клопотання розглянути за відсутності представника ГУНП в Чернівецькій області.

Ухвалою суду від 20 липня 2023 року по даній справі в задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про заміну неналежного відповідача - відмовлено. Клопотання позивача про залучення співвідповідача задоволено частково. Залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності Департамент патрульної поліції (м. Київ вул. Федора Ернста,3).

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що з твердженням відповідача у поданому відзиві не погоджується, оскільки із поданого відзиву та відеозапису, які надані відповідачем відсутні підстави для висновку про порушення ним ч.5 ст.121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки), оскільки як із наданого ним відеозапису так із наданого відеозапису відповідачем не вбачається, що під час руху транспортним засобом (бусом) він, як водій, не був пристебнутий ремнем безпеки. Разом з цим звертає увагу на те, що його не було проінформовано про конкретну причину зупинки, оскільки він з самого початку не вчиняв та не мав наміру вчиняти правопорушення. А тому просить поданий ним адміністративний позов задовольнити та визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 214521 від 21.06.2023 на ОСОБА_1 в розмірі 510 грн. за ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються із судового збору.

Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Позивачем подано до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Також, просить при розгляді справи № 342/765/23 врахувати допущену ним технічну описку в прохальній частині, де помилково зазначено частина «1» замість правильної «5» ст.121 КУпАП оскільки поданий ним адміністративний позов був прийнятий судом до розгляду, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено подання заяв про уточнення позовних вимог, а дане клопотання не стосується зміни підстав або предмету позову, а також не змінює розмір позовних вимог. Просить позов задовольнити та при прийнятті рішення по справі просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 214521 від 21.06.2023 на ОСОБА_1 в розмірі 510 грн. за ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються із судового збору.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 205 КАС України їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Як вбачається з постанови серії БАБ №214521 від 21.06.2023, складеної інспектором 1 роти батальйону №2 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Мельником В.О. водій ОСОБА_1 21.06.202 о 06-05 год. на а/д Н-10 керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з порушенням п.п. 2.1, 2.1б, 2,3в ПДР, чим допустив правопорушення відповідальність за яке передбачена згідно ч.5 ст.121 КУпАП і у зв`язку із чим інспектор поліції визначив йому адмінвідповідальність у виді 510 грн. штрафу.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Диспозиція ч.5 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно вимог п. 2.1 ПДР визначено які документи має мати водій механічного транспортного засобу при собі. В п. 2.1 «б» ПДР зазначено, що водій має мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

П. 2.3 ПДР «в» передбачено, що в автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені)вони,зокрема: обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин,що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями,на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість в оскаржуваній постанові поліцейський обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

До оскаржуваної постанови поліцейським під час її складання та вручення водію ОСОБА_1 не було додано жодних доказів, які поза розумним сумнівом доводять вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Крім того, у графі 7 «До постанови додаються» не вказано належним чином про жоден доказ, який би підтверджував факт правопорушення, який інкримінується працівником поліції водію ОСОБА_1 . А здійснений працівником поліції запис в цій графі взагалі нечитабельний і не дає суду можливості прийти до переконання, що інспектором щось додавалось до оскаржуваної постанови водію.

Не є належним доказом на підтвердження вини позивача і відеозапис наданий представником поліції до відзиву. Оскільки на цьому відеозаписі не зафіксовано руху ТЗ під керуванням позивача із порушенням ПДР.

На відеозаписі тільки відображено знаходження нерухомо ТЗ на краю дороги та спілкування поліцейського із водієм цього ТЗ. Під час якого поліцейський звинувачує водія у порушенні ПДР. Під час цього спілкування поліцейський запитує у невстановленої ним особи, яка перебуває у військовій формі поряд із ним, чи дійсно він бачив, що водій не користувався ременями безпеки під час руху, на, що ця особа повідомила, що бачив. Але поліцейський не зазначає під час спілкування із водієм анкетних даних цієї особи, та не зазначає цієї особи в якості свідка по даній справі.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, суд відхиляє дані зазначені у постанові та у відзиві, оскільки в них не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем вказаного правопорушення, при винесенні такої повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Таким чином, суд вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Також слід звернути увагу і на зазначену у відзиві підставу зупинки водія ОСОБА_1 , що була здійснена поліцейським 21.06.2023. А саме у відзиві поліцейські покликаються на ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та п.10 ПКМ від 29.12.2021 № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», а саме на те, що згідно цих нормативних документів поліцейський може зупиняти транспортні засоби на блокпостах.

Однак на відеозаписі під час початку спілкування із позивачем поліцейський взагалі не повідомляє водію про причину зупинки, а саме про його керування ТЗ без ременя безпеки та не з`ясовує у водія чи можливо йому дозволяється не пристібатися в населених пунктах ременями безпеки, якщо він є особо з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, як і не з`ясовує у водія чи не керує він оперативним та спеціальним транспортним засобом, про що зазначено в п.2.3 «в» ПДР.

Окрім того згідно п.10 Порядку № 1456 уповноважена особа має право зупиняти ТЗ в разі, зокрема, проїзду ТЗ через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду. Даний Порядок № 1456 прийнятий у відповідності до ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» . З аналізу ст.ст.1,8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» слідує, що повноваження на проведення заходів правового режиму воєнного стану, передбачених ст.8 вказаного Закону, надані органам державної влади задля відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності.

На підставі викладеного слід вказати, що наведені вище нормативно-правові акти не дають органам поліції додаткових повноважень, пов`язаних із контролем за дотриманням водіями ПДР, оскільки передбачені ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», Порядком №1456 додаткові повноваження передбачені тільки для забезпечення заходів воєнного стану.

Натомість у відзиві представник патрульної поліції зазначає про необхідність зупинки позивача пов`язаної виключно із їх контролем за дотримання водієм ПДР, що не відповідає меті, з якою такі повноваження надані.

Також ст.35 ЗУ «Про Націоналну полцію» не передбачає такої підстави для зупинки ТЗ «у разі проїзду на блокпостах та контрольні пункти в`їзду-виїзду».

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідачами Управлінням патрульної поліції в Чернівецькій області та Департаментом патрульної поліції не подано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, тобто не доведено правомірність оскаржуваної постанови.

Висновки суду за результатами розгляду.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в позові, в частині позовних вимог до відповідача - ГУ НП в Чернівецькій області, оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином про порушення його прав саме цим відповідачем та приходить до переконання про задоволення позову в частині позовних вимог до відповідачів Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та Департаменту патрульної поліції оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови та вважає, що таку слід скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення, бо цими відповідачами суду не надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 21.06.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Що стоується стягнення судових витрат, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається за правилами адміністративного судочинства, застосуванню підлягають приписи КАС України та Закону України «Про судовий збір».

При цьому, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», як і пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином, позивачем за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення має бути сплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Позивачем при подані вищевказаного позову оплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі вищенаведеного, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 року та відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, з відповідача Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 536,80 грн.

Інші, наведені учасниками справи доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 214521 від 21.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судових витрат на сплату судового збору в розмірі 536,80 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 с. Глушків Городенківська ТГ Коломийського району Івано-Франківської області.

Місцезнаходження відповідачів:

- Управління патрульної поліції в Чернівецькій області - вул.Заводська,22 м. Чернівці Чернівецька область, 58000;

- Департамент патрульної поліції - вул. Федора Ернста,3 м. Київ, 03048, ;

- Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області - вул. Головна,24 м. Чернівці Чернівецька область, 58000.

Суддя: Гайдич Р. М.