Справа № 560/11479/23
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

11 серпня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької обласної прокуратури, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ керівника Хмельницької обласної прокуратури №322к від 16 травня 2023 року;

визнати протиправним та скасувати наказ Хмельницької обласної прокуратури №375к від 30 травня 2023 року «Про внесення змін до наказу керівника Хмельницької обласної прокуратури від 16.05.2023 №322к».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не погоджується із спірними наказами. Вказує, що відповідно до оскаржуваних наказів, в яких зазначено, що його «направили» до Шепетівської окружної прокуратури очевидним є порушення Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури України затвердженого наказом Генерального прокурора 10 лютого 2022 року №25 та Наказу №75 від 06 липня 2011 року «Про порядок виїзду у службові відрядження працівників органів прокуратури України».

Питання переведення чи переміщення прокурора законодавством визначено обов`язковою умовою волевиявлення самого прокурора. Зазначає, що по-перше, Закон України «Про прокуратуру» не містить такого терміну як «направлення прокурора», разом з тим у Законі передбачена можливість переведення/переміщення прокурора. Якщо припустити, що оскаржувані накази є наказами про «переведення», то такі є незаконними на підставі ст. 38 Закону України «Про прокуратуру», оскільки позивач не надав згоди на таке переведення. По-друге, оскаржені накази не є наказами про відрядження, оскільки документів на відрядження відсутні, не встановлено строку відрядження, його мети та обґрунтування. Позивач наголошує, що «надання методичної допомоги» не передбачено та виходить за межі його службових обов`язків, а згідно оскаржуваного наказу його «направляють» до Шепетівської окружної прокуратури саме з цією метою.

Ухвалою суду від 07 липня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що накази видані правомірно, а предмет спору взагалі відсутній.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому просить задоволити позовні вимоги з підстав вказаних в позовній заяві.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Позивач проходить державну службу у Хмельницькій обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Хмельницької області.

Наказом від 16.05.2023 №322к на підставі ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», направлено з 17 травня 2023 року у зв`язку з службовою необхідністю прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Хмельницької обласної прокуратури Венделя Антона Олеговича до Шепетівської окружної прокуратури.

Із вказаного наказу вбачається, що такий наказ виданий на підставі рапорту заступника керівника обласної прокуратури Сірика Д.С., в якому зазначено мету - досягнення оптимального навантаження на процесуальних прокурорів Шепетівської окружної прокуратури, надання методичної допомоги при здійсненні процесуального керівництва у кримінальних провадженнях.

Наказом керівника Хмельницької обласної прокуратури №375к від 30.05.2023 доповнено наказ керівника Хмельницької обласної прокуратури №322к від 16.05.2023 словами: «з метою здійснення нагляду за додержанням законів при провадженні досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, процесуальне керівництво у яких здійснюється Шепетівською окружною прокуратурою».

Позивач звертався до відповідача із проханням роз`яснити порядок виконання наказу №322к від 16.05.2023 та враховуючи відсутність в наказі періоду на який здійснюється таке «направлення», просив повідомити з якого моменту зазначений наказ рахується виконаним та втрачає чинність.

Листом від 07 червня 2023 року №07-62вн-23 позивача повідомлено, що наказ буде дійсний до його скасування особою, яка такий винесла або вищою інстанцією.

Вважаючи зазначені накази протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статей 38, 43 Конституції України, громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби, до служби в органах місцевого самоврядування.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Право громадян України на працю і гарантії держави в правовому захисті працездатним громадянам від незаконного звільнення також закріплені статтями 2, 5-1 Кодексу законів про працю України (далі також - КЗпП України).

Відповідно до статті 222 КЗпП України, особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до частині 3 цієї статті Закону, прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 31 січня 2018 року у справі №803/31/16, від 30 липня 2019 року у справі №804/406/16, від 08 серпня 2019 року у справі №813/150/16.

У зв`язку з цим, суд не погоджується з доводами позивача про застосування до спірних відносин загальних засад трудового законодавства, оскільки викладені в його позові питання врегульовані спеціальним законодавством.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може бути переведений за його згодою до іншого органу прокуратури, у тому числі вищого рівня, на вакантну або тимчасово вакантну посаду. Переведення до органу прокуратури вищого рівня здійснюється за результатами конкурсу, порядок проведення якого визначається відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження. Конкурс має включати в себе оцінку професійного рівня, досвіду, морально-ділових якостей прокурора та перевірку його готовності до здійснення повноважень в іншому органі прокуратури, у тому числі вищого рівня.

Умовою участі прокурора в конкурсі є подання ним заяви про переведення, а також наявність відповідного стажу роботи на посаді прокурора, передбаченого частинами другою і третьою статті 27 цього Закону. Відповідний конкурс проводиться відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження.

Розділом 3 «Переміщення прокурора. Переведення прокурора на посаду до іншого органу прокуратури», Положенням про організацію кадрової роботи в органах прокуратури України затвердженого наказом Генерального прокурора 10 лютого 2022 року №25 передбачено наступне.

Переміщення прокурора на вакантну або тимчасово вакантну посаду в одному органі прокуратури, за винятком посад, передбачених пунктами 2.3, 6-8. 11 частини першої статті 39 Закону, посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, а також посад, щодо яких оголошено конкурс, здійснюється наказом керівника відповідного органу прокуратури без подання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

Переміщення проводиться за заявою прокурора, погодженою з керівниками відповідних самостійних структурних підрозділів та першими заступниками або заступниками керівника органу прокуратури згідно з розподілом обов`язків.

Призначення на посаду прокурора в порядку переведення з іншого органу прокуратури того самого або вищого рівня здійснюється уповноваженим керівником прокуратури на підставі заяви працівника та наказу про його звільнення з попереднього місця роботи.

В контексті викладених норм суд погоджується з твердженнями позивача щодо питання переведення чи переміщення прокурора законодавство визначає обов`язковою умовою волевиявлення самого прокурора.

Однак, суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» - прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані в письмовій формі в межах повноважень, визначених законом є обов`язковими до виконання відповідним прокурором.

Із доказів у справі суд встановив, що оскаржені накази не містять вказівки про переміщення, переведення позивача на іншу посаду. При цьому, в силу приписів спеціального законодавства є обов`язковими для їх виконання.

Гарантоване ст. 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Аналогічний принцип закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги є безпідставними, оскільки оскаржувані накази не є пониженням позивача у посаді або переведення до іншого підрозділу прокуратури, а є лише тимчасовим відрядженням з метою налагодження належної роботи.

Щодо визначення конкретного строку дії наказу, суд зазначає, що вказане належить виключно до повноважень керівника прокуратури області та регулюється спеціальним законодавством, яке в свою чергу визначає діяльність органів прокуратури.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог фізичної особи судові витрати їй не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказів - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницька обласна прокуратура (провул. Військоматський, 3, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 02911102)

Головуючий суддя П.І. Салюк