Справа № 420/13622/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (; адреса: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65022) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка полягає у невиконанні ним, починаючи з 01 вересня 2021 року обов`язку автоматично продовжувати виплату ОСОБА_1 державної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.09.2021 року;

зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради поновити ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року виплату державної допомоги на дітей одиноким матерям з виплатою недоотриманих з 01 вересня 2021 року сум заборгованості;

зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради поновити ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з виплатою недоотриманих з 01 вересня 2021 року сум заборгованості;

стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи в суді.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 р. справа №420/13622/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання суду доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви з додатками листом з описом вкладення (або копії позовної заяви із додатками для відповідача) та заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням причин поважності його пропуску та підтверджуючих доказів, або пояснень та доказів на підтвердження того, що строк не пропущено.

10.10.2022 року представник позивача подав суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та заяву, в додатки до якої надано докази надсилання копії позову з додатками відповідачу.

Ухвалою суду від 17.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у лютому 2018 року позивач звернулася із заявами до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради для отримання державної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Починаючи з 01 лютого 2018 року і до 31 серпня 2021 року Управлінням здійснювались нарахування та виплата сум вказаних державних допомог.

У вересні 2021 року позивач звернулася до Управління для з`ясування питання щодо проведення звірки стосовно нарахованих та виплачених сум державних допомог, однак відповіді не отримала. При цьому, 07 вересня 2021 року позивачем було подано заяву із документами з метою отримання належних виплат.

Окрему увагу позивач звертає і на те, що станом на дату припинення виплат було продовжено карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), який діє і на дату подання позову, відтак виплати позивачу повинні бути продовжені відповідачем без чергового звернення із відповідними заявами до органу соціального забезпечення.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно з вимогами чинного законодавства види державної допомоги призначаються з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами та виплачуються протягом шести календарних місяців.

Крім того, відповідачем вказано, що оскільки після досягнення донькою трирічного віку ОСОБА_1 , будучи працездатною особою, ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітна не перебуває, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період, за який враховуються доходи вона не сплачувала, за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду відповідно до медичного висновку не доглядала, соціальні послуги з догляду не надавала, тому не має право на отримання спірних державних допомог.

Також представник відповідача вказувала на необґрунтованість посилання позивачки на норми щодо дії закону у часі.

Інших процесуальних заяв по суті спору, які визначені статтею 159 КАС України, від сторін до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи слідує, що 02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та просила призначити їй допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу при народженні дитини, допомогу на дітей одиноким матерям (а.с. 27-29).

07 лютого 2018 року Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради прийнято рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми та призначено допомогу одиноким матерям на період з 01.02.2018 року по 31.07.2018 року в розмірі 1 398,70 грн. (а.с. 21).

З листа Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 12.07.2022 року №793/16-33 вбачається, що державна допомога на дітей одиноким матерям виплачувалася позивачу з 01.02.2018 року по 31.08.2021 року, а державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям виплачувалася з 01.03.2019 року по 31.08.2021 року (на підставі звернення від 04.03.2019 року).

07 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Управління із черговою заявою про призначення видів державної допомоги, однак їй було відмовлено з тих підстав, що у період, за який враховувалися доходи, станом на 07.09.2021 року з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року соціальний статус ОСОБА_1 не відповідав жодному із визначених Порядком № 1751 та №250 (а.с.31-33).

Позивачка вважаючи, що відповідач протиправно припинив їй виплату допомог, звернулась до суду з цим позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одним з видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога на дітей одиноким матерям.

Статтею 6 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення. Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Умови призначення і виплати видів державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» встановлені Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Згідно з п. 36 Порядку № 1751 (в редакції на момент призначення соціальної виплати) допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення волі отримувача допомоги за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) зупиняється у разі тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилася дитина - ОСОБА_2 , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с. 19, 20).

З огляду на наявні відомості та подані документи ОСОБА_1 позивачу 07 лютого 2018 року було призначено допомогу на дітей одиноким матерям, оскільки позивач відповідала критеріям, за яких така допомога призначається.

Поряд з цим, заперечуючи право позивача на отримання допомоги на дітей одиноким матерям, відповідач посилається зокрема на положення Порядку № 1751 в редакції Постанови КМУ № 632 від 22.07.2020 року.

Так, постановою КМУ № 632 від 22.07.2020 року «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» визначений порядок призначення і виплати, зокрема, допомоги на дітей одиноким матерям з 01.07.2020 року. Тобто, такі зміни можуть бути застосовані до правовідносин з приводу призначення допомоги на дітей одиноким матерям у разі звернення особи з 01.07.2020 року. Натомість позивачу допомога була призначена у лютому 2018 року, а відтак посилання відповідача на внесені зміни до порядку призначення допомоги на дітей одиноким матерям є необґрунтованими, оскільки правовідносини з приводу призначення вказаного виду допомоги у даному випадку склалися до набрання чинності Постанови КМУ № 632.

Додатково суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ХІ внесено зміни до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», а саме Розділ VIII Прикінцеві положення доповнено пунктом 1-1 такого змісту: установити, що визначені статтею 6 цього Закону строки звернення щодо призначення державної допомоги сім`ям з дітьми продовжуються на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, та один місяць після дати його завершення.

Таким чином, згідно з вищевказаною нормою Закону, строки звернення щодо призначення допомоги на дітей одиноким матерям продовжуються на період здійснення заходів щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби, та один місяць після дати завершення карантину.

Дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» неодноразово продовжувалася і тривала до 30 червня 2023 року.

При цьому, 08 квітня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №264 «Про питання державної соціальної допомоги», згідно пункту 1 якої строк виплати зокрема допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення).

Аналізуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що застосування відповідачем встановленого постановою КМУ № 1751 порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми 6-ти місячного строку для виплат позивачці спірної допомоги мало відбуватися з урахуванням постанови КМУ від 08.04.2020 року № 264 «Про питання державної соціальної допомоги». Після 01.07.2020 року додатково з урахуванням Закону № 2811-XII (з доповненням частини третьої статті 18-2 згідно із Законом № 646-IX від 02.06.2020), Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30 березня 2020 року.

За таких обставин, а також враховуючи відповідність позивача критеріям, які висуваються для осіб, що претендують на отримання вказаної допомоги, суд погоджується із доводами позивача, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям на період дії карантину та один місяць після дати завершення карантину повинна була виплачуватися без додаткового звернення особи із заявою та поданням документів, а їх неподання не може слугувати підставою для припинення виплати такої допомоги. При цьому, судом не встановлено, а відповідачем не доведено жодної правової підстави, яка б слугувала для припинення позивачу спірної виплати.

Отже, у даному випадку припинення з 01 вересня 2021 року виплати ОСОБА_1 допомоги на дітей одиноким матерям є протиправним, тому суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Стосовно позовних вимог щодо припинення виплати позивачці допомоги малозабезпеченим сім`ям, суд зазначає наступне.

Статтею 1 «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі - Закон № 1768-III) визначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям як щомісячну допомогу, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

При цьому, під малозабезпеченою сім`єю Закон розуміє сім`ю, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї.

Відповідно до ст. 6 Закон № 1768-III, державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї призначена у березні 2019 року на підставі її звернення від 04.03.2019 року та виплачувалася до 31 серпня 2021 року (а.с. 32).

Так, порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. № 250.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.

Згідно п. 10 Порядку № 250 (в редакції як на дату призначення, так і на момент припинення виплати), державна соціальна допомога не призначається зокрема, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи.

Отже, державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї може бути призначена та виплачена у разі відсутності підстав, за яких така допомога не призначається.

Враховуючи те, що після досягнення донькою трирічного віку ОСОБА_1 , будучи працездатною особою, ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітна не перебуває, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період, за який враховуються доходи вона не сплачувала, за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду відповідно до медичного висновку не доглядала, соціальні послуги з догляду не надавала, то вона не має право на отримання спірної державної допомоги.

Водночас, суд звертає увагу, що на відміну від допомоги на дітей одиноким матерям, при призначені державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї додатково враховується і середньомісячний сукупний дохід, який у свою чергу залежить від соціального статусу заявника.

Таким чином, суд вважає, що невиплата позивачу державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї є законною, оскільки відповідачем доведено правомірність вчинених дій, а позивач не надала суду доказів, які б свідчили про наявність у неї права на отримання такої виплати з урахуванням зміни її соціального статусу у спірний період. Тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, встановлену обставину припинення спірної виплати, та враховуючи те, що доводи позивача щодо протиправності дій відповідача знайшли своє часткове підтвердження, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом:

визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо припинення з 01.09.2021 року виплати ОСОБА_1 допомоги на дітей одиноким матерям.

Зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради поновити ОСОБА_1 виплату державної допомоги одиноким матерям з виплатою їй недоотриманих з 01.09.2021 року сум.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40грн. (одна позовна вимога немайнового характеру).

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (; адреса: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65022) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо припинення з 01.09.2021 року виплати ОСОБА_1 державної допомоги на дітей одиноким матерям.

Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради () поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату допомоги одиноким матерям з виплатою їй недоотриманих з 01.09.2021 року сум допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (; адреса: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 992(дев`ятсот дев`яносто дві)грн. 40коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян