Справа № 380/17049/23
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у якому просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2023 ВП № 72173605 із виконання постанови ВП № 59742765 від 22.08.2019 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 72895,39 грн.

Позовні вимоги аргументовані тим, що зазначена постанова винесена при примусовому виконанні постанови ВП № 59742765 від 22.08.2019 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 72895,39 грн. Позивач вважаєё що вказаною постановою порушено процедуру винесення такої та законні права позивача, оскільки покладено на нього обов`язок сплатити суму боргу виконавчого збору в розмірі, який не відповідає вимогам закону, тобто збільшено обсяг грошових зобов`язань позивача, чим утруднено його становище. Позивач зазначає, що відповідачем пропущено строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору та невірно обраховано суму виконавчого збору відповідно до вимог закону. Крім того, оскаржувана постанова винесена не на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, яка виноситься у відповідності до ч.3 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що у встановлений строк позивачем постанова про стягнення виконавчого збору не оскаржувалась, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена відповідно до норм законодавства. Відповідач вважає оскаржувану постанову правомірною, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Представник відповідача в судовому засідання позов не визнав, просив відмовити в задоволенні.

Відповідно до протокольної ухвали від 15.08.2023 розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

Залізничним відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 06.07.2023 відкрито виконавче провадження №72173605 на підставі постанови № 59742765 від 22.08.2019 року про стягнення виконавчого збору в сумі 72895,39 грн.

Постанова № 59742765 від 22.08.2019 року про стягнення виконавчого збору винесена в межах виконавчого провадження № 59742765 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанку» боргу в сумі 845423,92 грн., провадження відкрито 08.08.2019 р.

Постановою № 59742765 від 30.06.2023 замінено стягувача з АТ «Укрсиббанку» на ОСОБА_2 .

30.06.2023 винесено постанову № 59742765 про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до якої виконавчий лист №462/8380/14-ц від 11.11.2016 повернуто стягувачу, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в частині стягнення залишку виконавчого збору винесено в окреме провадження.

Позивач не погодившись із постановою ВП№72173605 від 06.07.2023 про відкриття виконавчого провадження позивач звернувся до суду.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" вказує, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.5 ч.1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За змістом статті 26 Закону України "Про виконавче провадження": виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята).

Згідно з ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів (9 ч.4). У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання ( ч.6).

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. 2. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Суд зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

З аналізу статей 26, 45 Закону № 1404-VIII випливає, що безпосереднє стягнення виконавчого збору здійснюється без виокремлення в інше виконавче провадження за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, Законом №1404-VIII передбачено, що нестягнута сума виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Така правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі 320/6360/18, від 28.10.2020 року у справі №300/1558/20, від 27.05.2021 року у справі №640/18626/20, від 22.10.2021 у справі № 520/17933/2020.

Судом встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору перебувала на виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № 5974276, в подальшому вказане виконавче провадження було завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу, а постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме провадження № 72173605 для подальшого виконання.

Отже, строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору не пропущено, оскільки оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена за наслідками завершення виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що відповідачем порушено ч.3 ст.40 Закону, так як не винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору з дня повернення виконавчого документа стягувачу. Дані пояснення суд вважає помилковими, так як постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження( п.3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, обґрунтовуючи це тим, що стягнення з позивача виконавчого збору є неправомірним, оскільки, на його думку, державний виконавець не вчинив жодних дій щодо виконання рішення суду, лише щодо стягнення 2755,92 грн., яка і є базою обрахування суми виконавчого збору.

Отже, позивач не обґрунтовує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, а фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка у цій справі не оскаржується.

Суд також зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», однак це не впливає на правомірність відкриття державним виконавцем виконавчого провадження, оскільки за приписами абзацу третього частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

За наведених доводів та міркувань, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

Відповідачем не надано доказів понесення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, згідно ст. 139 КАС України судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2023 ВП № 72173605 із виконання постанови ВП № 59742765 від 22.08.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі 72895,39 грн.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кухар Н.А.