Справа № 200/38/23
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення без розгляду позовної заяви

15 серпня 2023 року Справа №200/38/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бєломєстнова О.Ю., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 19.01.2023 Донецьким окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (м. Краматорськ), у якому вона просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (м. Краматорськ), яким солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення;

- поновити солдата ОСОБА_1 на посаді і солдата пункту технічного обслуговування та ремонту об`єднаної ремонтно-технічної майстерні відділення технічного забезпечення з 23 лютого 2022 року;

- стягнути з НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (м. Краматорськ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

20.06.2023 суд ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відкрите судове засідання призначено на 04 липня 2023 року в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1.

04.07.2023 відповідно до ч.4 ст.123, ч. 13-15 статті 171 КАС України суд постановив ухвалу про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою від 11 липня 2023 року вказаний строк за клопотанням позивача був продовжений та визначений - 30 днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин цього та доказів на підтвердження таких причин.

Ухвала була надіслана поштою позивачці за адресою, яка зазначена у позовній заяві, та отримана представником позивача через підсистему Електронний кабінет ЄСІТС 11.07.2023 року. Тому за правилами ч. 10 ст. 126, ч.1, 6 ст. 120 КАС України останнім днем строку надання заяви про поновлення строку звернення до суду було 14.08.2023.

10.08.2023 до суду надійшла заява позивачки про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин цього та доказів на підтвердження таких причин. У заяві зазначено, що своєчасному зверненню до суду заважала відсутність ознайомлення зі змістом спірного наказу. Також вказано на те, що канцелярія суду не здійснювала приймання кореспонденції 17 березня 2022 року, 07 квітня 2022 року та 17 травня 2022 року, коли позивачка приїжджала до м. Слов`янськ з метою подати позовну заяву, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту суду. Не маючи можливості подати позовну заяву особисто, позивачка простою кореспонденцію направила її на адресу суду. Після звернення до адвоката у листопаді 2022 року останній намагався отримати необхідні для звернення до суду докази, у тому числі копію спірного наказу. Однак відповіді на інформаційний запит до відповідача не отримав, після чого звернувся до суду.

Вирішуючи питання про обгрунтованість наданої заяви про продовження строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Частинами 1-3, 5 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Військова служба відповідно до п. 17 ч.2 ст. 4 КАС України вважається публічною службою, а тому у справах щодо звільнення з неї для звернення до суду встановлюється місячний строк. Цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві та заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивачки зазначив, що вона не була ознайомлена із спірним наказом про звільнення. Ним вказано, що протягом кількох тижнів після 26.02.2022 вона не з`являлася на роботі. Після того, як вона прибула до місця розташування прикордонного закону, їй усно повідомили про звільнення з військові служби з 23 лютого 2022 року. Конкретної дати та особи, яка за місцем розташування прикордонного загону повідомила про звільнення позивачки, у позовній заяві не зазначено.

31.01.2023 позивачкою були надані письмові пояснення, у яких вона зазначила про те, що інформацію про звільнення їй телефоном повідомив підполковник ОСОБА_2 після того, як у березні 20223 року вона одержала заробітну плату у сумі 3 339,59 грн. та запитала у нього причини цього. У наданих на вимогу суду письмових поясненнях від 30.05.2023 позивачка повідомила про відсутність у неї можливості надати виписку руху коштів за банківським рахунком та СМС з банку про надходження вказаних коштів.

З метою з`ясування конкретної дати, коли позивачка дізналася про її звільнення, суд визнав обов`язковою її явку у судове засідання 04 липня 2023 року. Проте, вона з поважних причин не прибула у судове засідання.

Враховуючи це, суд в ухвалі від 11.07.2023 зазначив про можливість позивачки на власний розсуд письмово у заяві про поновлення строку звернення до суду повідомити дату, коли їй стало відомо про своє звільнення та обставини цього. Така заява позивачкою була подана, проте вона не містила інформації про дату, коли позивачці стало відомо про її звільнення.

Ухвалою від 19.01.2023 та 04.04.2023 суд витребував у відповідача докази повідомлення ОСОБА_1 про виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив про відсутність у нього таких доказів через відсутність обов`язку вручення наказу про звільнення військовослужбовцю.

З аналізу змісту заяв та пояснень сторін вбачається відсутність точної інформації про дату та спосіб повідомлення позивачки про її звільнення. Вчинені судом з метою з`ясування цієї обставини заходи не дали результату.

Водночас, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року по справі №305/1159/17 (п. 18), момент обрахування строку на звернення до суду також пов`язаний з моментом, коли особа повинна була дізнатись про порушення свого права або законного інтересу. Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

У заяві про поновлення строків звернення до суду від 05.01.2023 представником позивачки зазначено, що 17 березня 2022 року вона особисто приїжджала до м. Слов`янська Донецької області з метою подати позовну заяву про поновлення на роботі. З цього слідує, що 17.03.2022 позивачка вже не могла не знати про її звільнення з публічної служби.

Відтак, місячний строк звернення до суду можливо обчислювати з 18.03.2022, а його закінчення - 18.04.2022. До суду представник позивачки звернувся 06.01.2023 року, тобто з пропущенням строку звернення на 8 місяців 20 днів.

Ухвалою від 19.01.2023 суд визнав поважними причини пропуску позивачкою цього строку та поновив пропущений строк звернення з позовом до адміністративного суду.

При цьому суд прийняв до уваги викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини без перевірки їх доказами. А саме - наявність загрози життю та здоров`ю працівників суду, у зв`язку з якою канцелярія суду тимчасово працювала в дистанційному режимі, внаслідок чого позивач не змогла подати позовну заяву 17.03.2022 року, 07.04.2022 року та 17.05.2022 року, коли вона особисто приїжджала до м. Слов`янська Донецької області. Крім того, прийнята до уваги відсутність доступу позивачки до інтернету, що заважало їй подати позовну заяву в електронній формі або дізнатися про зміни поштових адрес суду.

Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд має повноваження залишити позовну заяву без розгляду.

З метою перевірки обставин, з яких суд виходив при визнанні поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, ухвалами від 04.04.2023, 10.05.2023, 20.06.2023 були витребувані додаткові докази по справі.

Також, з метою отримання додаткових пояснень з питань, що мають значення для висновку про обгрунтованість поновлення строку звернення до суду, ухвалою від 20.06.2023 суд визнав особисту явку позивачки обов`язковою.

З отриманих на виконання вказаних ухвал документів суд вбачає, що висновки про наявність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду були передчасними, оскільки вони не підтвердилися одержаними у подальшому доказами.

Так, за інформацією, що наведена у листі Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2023 №09-13, у зв`язку із запровадженням дистанційного режиму роботи згідно з наказом від 26.02.2022 № 14/І-г відділ діловодства та документообігу суду дійсно не здійснював прийом позовних заяв за адресою АДРЕСА_1 з 26.02.2023.

З вказаного листа також вбачається, що на сайті суду 18.05.2022 та 13.06.2022 була розміщена інформація про можливість направлення процесуальних документів на електронну пошту через офіційну електронну адресу та підсистему "Електронний суд" ЄСІТС. Крім того, 07.09.2022 на офіційному сайті суду було розміщено повідомлення про тимчасову поштову адресу суду у м. Дніпро.

Приймання та реєстрація позовних заяв, направлених з 26.02.2022 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_2 , судом не припинялись.

Таким чином у особи, яка мала намір подати позовну заяву до Донецького окружного адміністративного суду, після 24.02.2022 року існували наступні можливості для цього:

- надіслати позовну заяву поштою за адресою АДРЕСА_1 (весь час);

- надіслати позовну заяву поштою за адресою 49089, місто Дніпро, Дніпропетровська область, вул. Академіка Янгеля, 4. (з 07.09.2022);

- подати позовну заяву через підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (весь час);

- надіслати позовну заяву поштою на е-mail: (весь час).

Вирішуючи питання поважності причин того, що позивачка не використала такі можливості, суд виходить з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з адміністративним позовом та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У заяві про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 зазначено, що вона своєчасно не подала позовну заяву до суду через те, що після 24.02.2022 за адресою 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1 приймання позовних заяв судом не здійснювалося.

Декілька разів - 17 березня 2022 року, 07 квітня 2022 року та 17 травня 2022 року позивачка особисто приїжджала до м. Слов`янська з метою подати позовну заяву, однак приміщення суду було зачинене.

У подальшому слідкувати за оголошеннями на сайті суду або надіслати позовну заяву на електронну пошту через офіційну електронну адресу суду або підсистему ЕСІТС "Електронний суд" позивач не могла у зв`язку з тим, що за місцем її проживання був пошкоджений магістральний кабель постачальника послуг Інтернет.

З метою перевірки цих тверджень суд ухвалою від 10.05.2023 витребував у ОСОБА_1 копію позовної заяви, яку вона намагалася подати 17.03.2022 та пізніше. У поясненнях від 30.05.2023 позивачка повідомила про неможливість її надання через те, що позовна заява нею втрачена.

Крім того, на вимогу суду не були надані докази фактичного місця проживання ОСОБА_1 у період з травня по листопад 2022 року; відомості про провайдера, який надавав доступ до Інтернету за вказаним місцем у період фактичного проживання (договір, рахунки, квитанції про сплату, тощо); докази на підтвердження періоду часу, впродовж якого доступ до Інтернет за фактичним місцем проживання у вказаний період не надавався (оголошення, повідомлення, тощо).

У судове засідання 04.07.2023 позивачка або її представник не з`явилися, причнини неявки позивачки повідомили після судового засідання. Таким чином, незважаючи на вчинення судом дій для отримання доказів, обставини, на які посилався суд в ухвалі про поновлення пропущеного строку звернення до суду, не підтвердилися.

З наведених вище підстав суд дійшов висновку про передчасність зазначених в ухвалі від 19.01.2023 висновків про наявність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду

Як вже зазначалося, відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд має повноваження залишити позовну заяву без розгляду.

З метою встановлення інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд ухвалою від 04.07.2023 залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачці надати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших причин цього та доказів на підтвердження таких причин.

У зв`язку з поважністю причин неявки позивачки у судове засідання 04.07.2022 судом також був продовжений вказаний строк, з урахуванням чого встановлений загальний строк - 35 днів, впродовж якого позивачка мала можливість надати усі докази на підтвердження причин несвоєчасного звернення до суду.

З приводу наведених позивачкою причин пропуску строку звернення до суду слід зазначити, що вона була військовослужбовцем Державної прикордонної служби України.

Пунктом 5 розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, яке затверджено Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, передбачено, що громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Військова присяга, текст якої підписаний ОСОБА_1 , визначає прийняття нею обов`язку обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Статус позивачки як військовослужбовця покладав на неї особливі обов`язки - сумлінно і чесно діяти, коли є необхідність обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність.

Маючи дійсне бажання продовжувати військову сліжбу, ОСОБА_1 мала докласти необхідних зусиль для подачі позовної заяви до суду у способи, що були доступні для неї.

Як вже зазначалося, суд приймав позовні заяви, надіслані поштою за адресою АДРЕСА_1 (весь час); надіслані поштою за адресою 49089, місто Дніпро, Дніпропетровська область, вул. Академіка Янгеля, 4. (з 07.09.2022); подані через підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (весь час); надіслані поштою на е-mail: (весь час).

Суд критично ставиться до твердження позивачки про об`єктивний характер перешкод, які унеможливлювали подання позовної заяви впродовж 8 місяців 20 днів.

Так, відсутність ознайомлення позивачки з наказом про звільнення не заважало їй звернутися з позовною заявою до суду у січні 2023 року. Провадження по справі було відкрито за цією позовною заявою незважаючи на відсутність копії спірного наказу, судом прийнято до уваги ненадання позивачці наказу відповідачем, він витребуваний у встановленому законом порядку.

Тому відсутній причинно-наслідковий зв`язок між пропущенням строку звернення до суду та відсутністю у позивачки або її представника копії наказу про її звільнення.

Що стосується наданої позивачкою копії позовної заяви від 10.05.2022 та конверту, у якому за її твердженням позовна заява надсилалася простою кореспонденцією до суду, слід зазначити, що за даними комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду ця позовна заява на адресу суду не надходила.

Безперервне приймання та реєстрація позовних заяв, направлених з 26.02.2022 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_2 підтверджується листом Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2023 №09-13.

Суд не приймає до уваги твердження позивачки про надмірний формалізм та покладення на неї надмірного тягаря доказування обставин, за яких був пропущений строк звернення до суду.

Обставини пропущення строку звернення до суду підлягають встановленню судом на підставі одержаних саме від позивачки доказів. На відповідача не може бути покладений обов`язок доказування у цій частині спору, оскільки дане питання безпосередньо не стосується протиправності його дій, рішень чи бездіяльності.

В рішенні «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein проти Німеччини» (рішення від 12 липня 2001 року п. 44) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду.

Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд також дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Мета обмеження військовослужбовців у строках оскарження рішень про їх звільнення зі служби вважається судом легітимною, оскільки таке обмеження спрямовано на забезпечення правової визначеності у відносинах формування складу збройних сил.

Під час воєнного стану ці відносини набувають особливого значення, тому ретельний аналіз дійсних причин пропущення строку звернення до суду не можна вважати надмірним формалізмом.

Тим більше строк звернення до суду пропущений щонайменше на 8 місяців 20 днів, впродовж яких обороноздатність України була особливо вразливою.

Позивачкою не доведена наявність суттєвих перешкод, які незважаючи на докладені нею зусилля унеможливили звернення до суду. Тимчасове зупинення відділом діловодства та документообігу суду приймання позовних заяв за адресою АДРЕСА_1 не може виступати автоматичною підставою для поновлення строків звернення до суду.

Судом враховується доступність інших способів подачі позовної заяви, ніж особиста подача до відділу діловодства та документообігу суду, значна тривалість пропуску строку звернення до суду та категорія спору, у якому вказаний строк пропущений.

Судом на підставі зібраних у справі доказів не встановлено обставин, які діяли впродовж 8 місяців 20 днів, були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивачки та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для її своєчасного звернення до суду. Зважаючи на наведене позовна заява залишається без розгляду відповідно до ч.4 ст. 123 КАС України.

Керуючись ст. ст. 123, 161, 171, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання протиправним та скасування наказу про виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення; поновлення на посаді; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана 15 серпня 2023 року.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.