Справа № 460/7923/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2023 року м. Рівне №460/7923/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення померлого годувальника - ОСОБА_2 з 27.03.2021;

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення померлого годувальника з 27.03.2021.

Підставою для звернення до суду з позовом слугувала незгода позивача з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у перерахунку пенсії, призначеної позивачеві у зв`язку з втратою годувальника. На переконання позивача, їй належить право на отримання пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення загиблого сина, а вона отримує 25% від прожиткового мінімуму надбавки до пенсії.

Ухвалою суду від 14.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі відповідно до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.05.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачу проводиться виплата пенсії по втраті годувальника в розмірі 70% грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 25.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій залишено без руху.

19.06.2023 на адресу суду надійшла заява позивача на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 26.06.2023 продовжено розгляд справи №460/7923/23.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до вимогч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 02.04.2021, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол №174 від 26.07.2021) поранення і причина смерті ОСОБА_2 - так, пов`язані із захистом Батьківщини.

29.06.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про призначення пенсії в разі втрати годувальника.

З 29.06.2022 позивачу згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначено пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 70 % грошового забезпечення ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (Міноборони) від 29.06.2022.

У відповідь на звернення позивача щодо складових пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 29.09.2022 №18189-18104/А-03/8-1700/22 повідомило, що величина розміру пенсії за пенсійною справою становить 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з врахуванням норм ст.36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зазначено, що згідно з грошовим атестатом та довідками про додаткові види грошового забезпечення, грошове забезпечення, з якого обчислено розмір пенсії позивача становить 6044,88грн. Відповідно розмір пенсії з 01.07.2022 становить 9526,48:

4231,42 грн. - основний розмір пенсії (6044,88 грн.х70%);

506,75 грн. - підвищення як члену сім`ї загиблого Захисника України в розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (2027,00 грн х 25%);

248,31 грн - пенсія за особливі заслуги перед Україною;

4540,00 - щомісячне підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду у справі №460/5291/22.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення з 27.03.2021 нарахування і виплати пенсії в разі втрати годувальника в розмірі 70% грошового забезпечення, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд керується і виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення та виплату пенсії в разі втрати годувальника врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно з ч.3 ст.1 Закону №2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Статтею 29 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті

Згідно з ч. 1 ст.30 Закону №2262- ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби (ч.2 ст.30 Закону №2262-ХІІ).

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 36 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

За правилами ст. 37 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, Законом №2262-ХІІ чітко врегульований розмір пенсії в разі втрати годувальника, а саме: 70 процентів грошового забезпечення або заробітної плати загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. При цьому, закріплено, що такий розмір не може бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем на підставі поданих документів 29.06.2022 ОСОБА_1 було призначено пенсію в разі втрати годувальника у розмірі 70 % грошового забезпечення ОСОБА_2 .

Із врахуванням атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, що сформовані Військовою частиною НОМЕР_2 , відповідачем для обчислення пенсії було включено: посадовий оклад - 3260,00 грн, оклад за військове звання - 810,00 грн, процентну надбавку за вислугу років 30% - 1221,00 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарних місяці, у т.ч. премія - 753,88 грн (18093 грн : 24 місяці). Загальна сума грошового забезпечення ОСОБА_2 становила 6044,88 грн.

Основний розмір призначеної позивачу пенсії склав 4231,42 грн ( 6044,88 х 70% - вислуга).

До основного розміру пенсії позивачу було встановлено надбавки: особливі заслуги (35%) - 236,93 грн; батьки в/сл., який загинув/помер - 483,51 грн., адресна допомога згідно з постановою Кабінету Міністрів України №674 від 03.08.2020 - 3085,07 грн.

Вказані обставини підтверджуються протоколом за пенсійною справою № від 29.06.2022.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивачу з 01.09.2022 та з 01.01.2023 проводився перерахунок пенсії, виходячи із основного розміру 70% грошового забезпечення, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами про перерахунок пенсії.

Таким чином, відповідачем правомірно проводиться виплата пенсії в разі втрати годувальника позивачу у розмірі 70% грошового забезпечення.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення померлого годувальника з 27.03.2021, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються: членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

Як встановлено судом раніше, за призначенням пенсії в разі втрати годувальника позивач звернулася 29.06.2022. Матеріалами справи стверджено, що відповідачем призначено відповідну пенсію позивачу з дати звернення, тобто з 29.06.2022.

За наведеного, твердження позивача про протиправність бездіяльності відповідача щодо нездійснення з 27.03.2021 перерахунку та виплати пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення померлого годувальника також є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що оскільки матеріалами судової справи не підтверджується факт нарахування і виплати позивачу пенсії в разі втрати годувальника в розмірі меншому, ніж 70% грошового забезпечення, та пізніше ніж з дати звернення позивача за призначенням такої пенсії, то суб`єктом владних повноважень в межах спірних правовідносин не було допущено протиправної бездіяльності, позаяк його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, відсутні підстави для застосування судового захисту, а тому позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 серпня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.С. Гудима