Справа № 400/5429/23
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 р. № 400/5429/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо не звільнення з військової служби, зобов`язання звільнити з військової служби.

Позивач обґрунтовує позов тим, що 18.03.2023 направив відповідачу рапорт на звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, але відповідач протиправно не розглянув його по суті та не звільнив позивача з військової служби.

Ухвалою від 22.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами скороченого позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву у строк встановлений судом.

Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки позивач по закінченню відпустки 13.01.2023 до міста виконання завдання підрозділом військової частини не з`явився, про причин неприбуття не повідомив військову частину. Було призначено службове розслідування, за наслідками якого встановлено порушення позивачем ст.ст11,12,16,127,128 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ. Позивач ініціював звільнення після настання факту самовільного залишення військової частини та скоєння дезертирства. Клопотання позивач про звільнення може бути розглянуто тільки після повернення його до району виконання завдань.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що під час перебування у відпустці він знаходився на лікуванні, про що повідомив засобами електронного зв`язку 16.12.2022 заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення майора Чайці В.В. та 26.12.2022 направив копії медичних документів.11.01.2023 повідомив ОСОБА_2 про продовження лікування.19.01.2023 засобами електронного зв`язку направив копії медичних документів.21.01.2023 повідомив Чайку про продовження лікування.28.01.2023 направив копії медичних документів медику батальйону. 29.01.2023 прибув до району виконання завдань.27.02.2023 командуванням військової частини був направлений на лікування до військової частини НОМЕР_2 , але на стаціонарне лікування не був прийнятий в зв`язку з відсутністю вільних місць.01.03.23 позивач прибув до тимчасового розташування підрозділів військової частини НОМЕР_1 . З 03.03.23 по 11.03.2023 проходив амбулаторне лікування у КНП ММР МЛ№5 та з 12.03.2023 по 24.02.2023 перебував на стаціонарі в КНП ММР Міська лікарня №3.

Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є військовослужбовцем з військової служби за призовом, військове звання - солдат, посада - навідник третього аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у Збройних Силах України з 04.10.2022 р. , на останній посаді з 06.11.2022 р. , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15 грудня 2022 року відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 351 від 15.12.2022 року позивачу була надана відпустка на 30 діб згідно рекомендації Військово-лікарської комісії № 4586 від 13.12.2022 року та медичного епікризу № 11727 від 13.12.2022 року з 14 грудня 2022 р. по 12 січня 2023 р.

У відзиві зазначено, що 13.01.2023 року від командира аеромобільного батальйону майора ОСОБА_3 надійшов рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо призначення службового розслідування, у зв`язку із неприбуттям Позивача із відпустки після лікування без поважних причин під час дії воєнного стану.

На підставі отриманого рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 було призначене службове розслідування наказом № 206 від 15.01,2023 р. відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Проведення службового розслідування було доручено заступнику командира 2 аеромобільної роти з морально психологічного забезпечення аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 . Факти, які були встановлені під час проведення службового розслідування підтверджуються поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме: командира відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону солдата ОСОБА_4 та головного сержанта вказаного взводу ОСОБА_5 від 18.01.2023 р.; актом службового розслідування від 03.02.2023 р.; наказом командира військової частини НОМЕР_1 Про призначення проведення службового розслідування № 206 від 15.01.2023 р., наказом командира військової частини НОМЕР_1 Про результати проведення службового розслідування №339 від 06.02.2023р.

За результатом проведеного службового розслідування встановлено порушення Позивачем вимог статей 11, 12, 16, 127, 128 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

18.03.2023 поштовим відправленням № 932 позивачем до командування військової частини НОМЕР_1 направлено рапорт від 18.03.2023 № б/н про звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із наявністю матері, яка є особою з інвалідністю II групи - громадянки ОСОБА_6 та надано нотаріально засвідчені копії документів, а саме свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 10.04.1996 громадянка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір`ю позивача, довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 652147 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 є особою з інвалідністю II групи (інвалідність встановлена безстроково).

Рапорт відповідачем був отриманий 23.03.2023, що підтверджується трекінгом поштового відправлення.

Позивач надав суду лист військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 № 642/ВихЗВГ/142 відповідно, до якого командуванням військової частини НОМЕР_1 наводить перелік норм Статуту внутрішньої служби, Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 та пропонує позивачу з`явитись до району виконання завдання, написати рапорт надати документи, що підтверджують підстави для проходження ВЛК.

Відповідач також суду не надав лист, в якому було б зазначено підстави задоволення або залишення без задоволення рапорту позивача від 18.03.2023.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2235-ХІІ).

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону № 2232.

Відповідно абз. 5 підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин- подання рапорту на звільнення від 18.03.2023) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах (під час воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 передбачено, що відповідно до абзацу 2 підпункту 2 пункту 225 з моменту введення воєнного стану та до оголошення демобілізації звільнення військовослужбовців з військової служби у військових званнях до майстер- сержанта за всіма підставами здійснюється командирами бригад.

Згідно пункту 223 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово- обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

У відповіді Командування ДШВ ЗСУ позивачу від 17.04.203 зазначили, що відповідно до ч.2 ст.24 ЗУ №2232 військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину та вважаються такими, що не виконують обов`язки військової служби, тому для того щоб розглянути рапорт по суті позивачу необхідно з`явитись до військової частини.

Згідно з ч.2 ст. 24 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу» Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Таким чином, цією статтею передбачено, що військовослужбовці, військова служба яких призупинена, на підставі внесення даних в ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та їх неможливо звільнити з військової служби на підставі Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та ЗУ №2232.

Суд зазначає, що в цій справі не надається оцінка здійсненню або не здійсненню позивачем дисциплінарного проступку. Спірним питанням в цих правовідносинах є: чи міг відповідач при отриманні рапорту поштою від позивача розглянути його по суті чи військова служба позивача була вже призупинена.

Ухвалою від 05.07.2023 було витребувано у відповідача та ДБР м. Краматорська докази внесення чи невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення позивачем кримінального правопорушення передбаченого ст.408 КК України -Дезертирство.

11.07.2023 ТУ ДБР м. Краматорська надіслало суду відповідь, що повідомлень про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 не надходило, до ЄРДР відомості стосовно останнього не вносились, досудове розслідування слідчим ТУ ДБР м. Краматорська не здійснюється.

Отже, відповідач повинен був розглянути рапорт позивача від 18.03.2023 по суті порушених в ньому питань, а саме вирішити питання про звільнення позивача з військової служби.

Сторони не надали суду доказів того, що рапорт позивача саме про звільнення з військової служби від 18.03.2023 був розглянутий по суті.

Положенням про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ та Законом України « Про військовий обов`язок і військову службу» строки розгляду рапорту про звільнення військовослужбовця не передбачені та є певна прогалина в законодавстві.

Тільки Інструкцією з діловодства та документування управлінської інформації в електронній формі в Міністерстві оборони України та Генеральному штабі України, затверджену Наказом МО України № 370 від 26.07.2018 п.7.11 передбачено, що документи, в яких строк виконання не зазначено, які не є документами інформаційного характеру або не містять контрольних завдань, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 днів з моменту реєстрації документа в Міноборони (Генеральному штабі) або структурному підрозділі, до якого надійшов документ.

Тому суд вважає за можливе застосувати ці строки для розгляду рапорту про звільнення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність та не розглянув рапорт позивача по суті, тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині зобов`язання звільнити позивача з військової служби є передчасними, оскільки його рапорт про звільнення не розглянутий по суті, тому належним способом захисту позивача буде зобов`язання відповідача розглянути рапорт про звільнення позивача по суті, з урахуванням того, що позивачем надано до рапорту документи, що підтверджують, що його мати є інвалідом ІІ групи, доказів того, що військова служба позивача призупинена, оскільки порушено кримінальне провадження відносно позивача , суду не надано.

Посилання відповідача на те, що позивач не мав права подавати рапорт про звільнення засобами зв`язку не приймається судом до уваги, оскільки норми Положенням про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ та Законом України « Про військовий обов`язок і військову службу» не містять ніяких застережень стосовно того, що рапорт повинен бути поданий військовослужбовцем особисто командиру.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позо задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) від 18.03.2023 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) від 18.03.2023 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами по суті.

В решті позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко