Справа № 380/3633/23
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3633/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_2 від 25 січня 2023 року №297-ОД ««Про результати службового розслідування проведеного для з`ясування причин та умов не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року військовослужбовців 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 » в частині що стосується рядового ОСОБА_1 , а саме

- в частині п.1, вважати завершеним службове розслідування проведене з метою з`ясування причин та умов не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023р. рядовим ОСОБА_1 ;

- п. 2 в частині встановлення факту не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року без поважних на це причин стрільцем-санітаром З стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частин НОМЕР_2 рядовим ОСОБА_1 ;

- п.6 в частині наказу помічнику командира військової частини НОМЕР_2 з фінансово - економічної роботи-начальнику фінансово-економічної служби на підставі доручення міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2022 року за відмову від виконання бойового наказу не виплачувати додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» стрільцю-санітару 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частин НОМЕР_2 рядовому ОСОБА_1 за січень 2023 року в повному обсязі;

- п. 7 в частині за порушення статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на підставі статті 55 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, пункту «в» статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «Сувора догана» на стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частин НОМЕР_2 рядового ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним наказом позивача визнано таким, що не виконав бойовий наказ та позбавлено всіх видів забезпечення. Позивач вважає винесення такого наказу протиправним з огляду на те, що згідно довідки військово-лікарської комісії військово - лікарської комісії №40 від 29 липня 2022 року його визнано обмежено придатним до військової служби.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Кухар Н.А.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №380/3633/23 відмовлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року витребувано від Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування проведеного для зв`язування причин та умов невиконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16.01.2023 року військовослужбовців 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Вище вказану ухвалу суду надіслано на електронну адресу позивача 01.03.2023 року, що підтверджується звітом про надіслання електронного листа.

Станом на дату винесення судом рішення відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову від відповідача не надходило.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Рядовий ОСОБА_1 , військовослужбовець військової служби по мобілізації, 25 лютого 2022 року призваний на військову службу третім відділом Львівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Жовква.

З 25 лютого 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді стрілець - санітар 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

18 січня 2023 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 надійшов рапорт від тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 вхідний №4076, в якому повідомляється, що 18 січня 2023 соку військовослужбовці 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , з саме: стрілець-санітар 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу І стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядовий ОСОБА_1 , командир відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_3 , старший стрілець 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_4 , стрілець-помічник станатометника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької готи 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 та гранатометник 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_6 відмовились виконувати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 16 січня 2023 року №3 та не вибули з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 18 січня 2023 року в район виконання завдань. Просив по даному факту призначити службове розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2023 № 210 АД наказано призначити службове розслідування проведення якого доручити тимчасово виконуючому обов`язки командира 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Актом службового розслідування від 25.01.2023 встановлено:

Бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року щодо вибуття з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 в район виконання завдань 18 січня 2023 року було доведено, під особистий підпис, на шикуванні 17 січня 2023 року до особового складу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 визначеного в додатку до даного бойового наказу, тимчасово виконуючим обов`язки 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

Із свідчення свідка командира відділення кулеметного взводу З стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_7 , стало відомо, що бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року був доведений на ранковому шикуванні 17 січня 2023 року до особового складу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 тимчасово виконуючим обов`язки 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 . Рядовий ОСОБА_1 та інші особи відмовились виконувати даний бойовий наказ та не вибули з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 18 січня 2023 року в район виконання завдань.

Із свідчення свідка номера обслуги кулеметного взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_8 , стало відомо, що бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року був доведений на ранковому шикуванні 17 січня 2023 року до особового складу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 тимчасово виконуючим обов`язки 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 . Рядовий ОСОБА_1 та інші особи відмовились виконувати даний бойовий наказ та не вибули з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 18 січня 2023 року в район виконання завдань.

По суті заданих питань, рядовий ОСОБА_1 пояснив, що відмовився виконувати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року про вибуття з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 18 січня 2023 року в зону виконання завдань, який був доведений на шикуванні особового складу 17 січня 2023 року тимчасово виконуючим обов`язки командира І стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 по причині психо - неврологічного захворювання та за сімейними обставинами, а саме перебування батька ОСОБА_9 в лікувальному закладі. Окрім того, за висновком військово - лікарської комісії №40 від 29 липня 2022 року, являється обмежено придатним на підставі статті 17 «б» графи II Розладу хвороб. Також за рекомендаціями лікуючого лікаря та згідно копії виписного епікризу №5184/2022 від 01 серпня 2022 року, видану Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» міста Львова, протипоказана служба зі зброєю, психологічний супровід та прийом підтримуючого лікування.

Рядовий ОСОБА_1 посередньо характеризується по службі, займаній посаді не відповідає, потребує контролю, про що свідчить його службова характеристика.

Згідно медичної характеристики на рядового ОСОБА_1 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 за медичною допомогою звертався. Амбулаторно не лікувався. З 27 червня 2022 року по 01 серпня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженими тривалими хворобливими проявами. На підставі довідки Військово-лікарської комісії №40 від 29 липня 2022 року визнаний обмежено придатним до військової служби на підставі статті 17 «б» графи II Розкладу хвороб. Поставлено діагноз: посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженими тривалими хворобливими проявами. Під динамічним наглядом частини не перебував. Висновок: службові обов`язки виконувати може.

Таким чином, виходячи із матеріалів службового розслідування встановлено що стрілець-санітар 3 стрілецького відділення 1 стрілецького зводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядовий ОСОБА_1 та інші особи відмовились виконувати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року та не вибули з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 18 січня 2023 року в район виконання завдань, без поважних на це причин.

Стрілець-санітар 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядовий ОСОБА_1 та інші особи під час проходження військової служби в умовах воєнного стану, з метою - тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог статей 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України відмовились виконувати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року та не вибули з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 в район виконання завдань 18 січня 2023 року, без поважних на це причин, у зв`язку з тим в діях вище наведених військовослужбовців вбачаються ознаки вчинення військового кримінального правопорушення передбачене частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України.

Причиною правопорушення є порушення статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось непокорою та невиконанням бойового наказу з боку рядового ОСОБА_1 та інших осіб

Порушення вимог статей 101,102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо виховання особового складу в дусі поваги до військової служби, неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у батальйоні з боку тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

В діях рядового ОСОБА_1 та інших осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального Кодексу України, відповідальність за вчинення якого карається - позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років

Помічнику командира військової частини НОМЕР_2 з фінансово - економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби на підставі пункту 9.7 Доручення міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2022 року за відмову від виконання бойового наказу не виплачувати додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» стрільцю-санітару 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядовому ОСОБА_1 .

За порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме за порушення статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» на стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядового ОСОБА_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 січня 2023 року №297-ОД ««Про результати службового розслідування проведеного для з`ясування причин та умов не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року військовослужбовців 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 » в частині що стосується рядового ОСОБА_1 :

- встановлено факт не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року без поважних на це причини стрільцем - санітаром 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядового ОСОБА_1 ;

- помічнику командира військової частини НОМЕР_2 з фінансово - економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби: на підставі пункту 9.17 Доручення міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2022 року за відмову від виконання бойового наказу не виплачувати додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» стрільцю-санітару 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядовому ОСОБА_10 ;

- за порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме за порушення статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» на стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядового ОСОБА_1 .

Вважаючи винесення наказу командиром Військової частини НОМЕР_1 від 25 січня 2023 року №297-ОД ««Про результати службового розслідування проведеного для з`ясування причин та умов не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року військовослужбовців 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 » в частині що стосується рядового ОСОБА_1 протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до положень Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 №1934-XII, організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також Закон №2232 в редакції, чинній станом на існування спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.14 Закону №2232, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до вимог ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно п. 3 розділу IV Порядку, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку №608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до вимог ст.97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (ст.98 Дисциплінарного статуту).

Також, ст.92 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Як встановлено судом, відповідно до п. 2 оскаржуваного наказу встановлено факт не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року без поважних на це причини стрільцем - санітаром 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядового ОСОБА_1 ;

Слід зазначити, що відповідальність за не виконання бойового наказу командира військової частини передбачена ст. 402-403 Кримінального кодексу України.

В ході судового розгляду встановлено, що бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року щодо вибуття з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 в район виконання завдань 18 січня 2023 року було доведено, під особистий підпис, на шикуванні 17 січня 2023 року до особового складу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 визначеного в додатку до даного бойового наказу, тимчасово виконуючим обов`язки 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

За результатами проведеного службового розслідування було встановлено факт не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року без поважних на це причини стрільцем - санітаром 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 рядового ОСОБА_1 .

Вказаний факт також підтверджує позивач та в обґрунтування не виконання бойового наказу вказує причину психо - неврологічного захворювання та за сімейними обставинами, а саме перебування батька ОСОБА_9 в лікувальному закладі. Окрім того, за висновком військово - лікарської комісії №40 від 29 липня 2022 року, являється обмежено придатним на підставі статті 17 «б» графи II Розладу хвороб. Також за рекомендаціями лікуючого лікаря та згідно копії виписного епікризу №5184/2022 від 01 серпня 2022 року, видану Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» міста Львова, протипоказана служба зі зброєю, психологічний супровід та прийом підтримуючого лікування.

Відтак, сам позивач не заперечує факт не виконання бойового наказу.

Проте, сам факт перебування батька позивача - ОСОБА_9 в лікувальному закладі та наявність психо - неврологічного захворювання не можуть бути підставою не виконання бойового наказу.

Відповідно п. 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до пункту 115 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Згідно з п. 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Тобто, право військовослужбовця на реалізацію свого права, як зазначеному у рапорті, так і права на інформацію - кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком написання рапорту військовослужбовця є наказ по стройовій частині чи відмова у задоволенні рапорту.

Проте, позивачем не долучено доказів звернення з рапортом до командира військової частини щодо неможливості проходження служби в даній в/ч по причині психо - неврологічного захворювання та за сімейними обставинами, а саме необхідність догляду за батьком - ОСОБА_9 в лікувальному закладі.

Щодо наявності у позивача довідки військово-лікарської комісії, в якій зазначено про обмежену придатність до військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Підпунктом «г» п.20.3 наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» встановлено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту: «Обмежено придатний до військової служби».

Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Згідно довідки військово-лікарської комісії військово - лікарської комісії №40 від 29 липня 2022 року позивача визнано обмежено придатним до військової служби.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що позивач визнаний обмежено придатним до військової служби, останній вважається придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Вище вказане підтверджено матеріалами справи, адже з 27.03.2023 року позивача призначено на посаду електрик дизеліст Військової частини НОМЕР_4 , що підтверджується записом у військовому квитку.

Разом з тим, суд зазначає, що обмежена придатність позивача не може слугувати причиною невиконання бойового наказу, оскільки служба у частинах (підрозділах) забезпечення можлива на всій території України.

Суд наголошує, що приписами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено можливість реагування керівним складом на військовослужбовця за фактичне невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

В разі виникнення таких обставин командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Інститут дисциплінарної відповідальності є самостійним інститутом права, що підтверджується наявністю окремих ознак правового інституту: - однорідність фактичного змісту; - юридична єдність (комплексність) норм; - законодавча відособленість.

Дисциплінарна відповідальність, як самостійний вид юридичної відповідальності, є елементом у структурі правової системи країни та важливим чинником забезпечення дисципліни та правопорядку.

Дисциплінарний проступок, в контексті дисциплінарної відповідальності, можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.

В свою чергу, дисциплінарне стягнення є мірою відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яке лежить у колі дискреційних повноважень суб`єкта, відповідального та зацікавленого у дотриманні службовцем відповідних вимог дисципліни. Дисциплінарне стягнення виступає результатом карного процесу уповноваженої на це особи, що несе в собі наслідки особистого немайнового та майнового характеру.

Такі стягнення виражаються у вигляді негативної оцінки до певної події та засудженні поведінки службовця, вину та причетність якого буде належним чином встановлено.

У зв`язку з чим, заходи реагування у виді дисциплінарного стягнення є результатом встановлення істини у певній події, яка порушує вимоги дисципліни або належності виконання покладених на особу обов`язків з проходження служби. Такі заходи мають на меті попередити особу про необхідність дотримання встановлених до неї вимог, а також про можливість застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у випадку повторних порушень дисципліни, що повинно спонукати службовця належним чином виконувати свої обов`язки та попередити, що усі наступні порушення не будуть залишені поза увагою.

З огляду на наведене, наказ Військової частини НОМЕР_2 від 25 січня 2023 року №297-ОД ««Про результати службового розслідування проведеного для з`ясування причин та умов не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 16 січня 2023 року військовослужбовців 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 » в частині що стосується рядового ОСОБА_1 прийнято відповідачем правомірно, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до встановлених статтею 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору покладаються судом на нього.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кухар Н.А.