Справа № 638/5949/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 р.Справа № 638/5949/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Аркатова К.В., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, по справі № 638/5949/22

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції , Інспектора, капрала поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Рівненській області Маха Дмитра Івановича

про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до капрала поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Рівненській області Мах Дмитра Івановича (надалі - відповідач 1), Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (надалі - відповідач 2, УПП), в якому просить скасувати постанову серії ЕАР №6031732 від 16.10.2022 по справі про адміністративне правопорушення про накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, провадження у справі - закрити та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 червня 2023 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову серія ЕАР №6031732 від 16.10.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн, винесену складену інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Рівненській області капралом поліції Махом Д.І., а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції (надалі - апелянт, ДПП) подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції постановив судове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Стверджує, що суд першої інстанції не врахував принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Вважає, що розмір гонорару адвоката є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складеність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін.

Жодних доводів стосовно оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині скасування постанови серія ЕАР №6031732 від 16.10.2022 та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення апелянтом не наведено.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив судове рішення залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення. Вказав на те, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Вважає, що суму стягнутих витрат є спів мірною та пропорційною.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апелянтом у апеляційній скарзі наведені доводи щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції лише в частині стягнутих витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду першої інстанції лише у цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, відповідно до вимог ст. 268 КАС України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач у позовній заяві заявив вимоги, зокрема, про стягнення витрат на правову допомогу.

На підтвердження витрат на правову та професійну правничу допомогу позивач надав:

- копію договору №1 від 01.04.2021 про надання правничої (правової) допомоги;

- копію додаткової угоди № 1 від 24.10.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги №1 від 01.04.2021;

- ордер, виданий адвокатським бюро «Антона Потерайла» на ім`я адвоката Потерайла А.М. для представництва інтересів позивача у Дзержинському районному суді м. Харкова;

- рахунок №1 від 24 жовтня 2022 року на суму 4000 грн за договором №1 від 01.04.2021;

- квитанцію № 7K8T-XC42-H9TE-6710 від 24.10.2022 на суму 4000 грн з призначенням платежу «Правова допомога за договором 1 від 01.04.2021 (рахунок від 24.10.2022)»;

- акт наданих послуг від 24.10.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 01.04.2021, згідно з яким, виконано зобов`язання, підготовка позовної заяви з додатками до Дзержинського районного суду м. Харкова за позовом ОСОБА_1 до УПП в Рівненській області ДПП про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАР №6031732 від 16.10.2022 про накладення адміністративного стягнення за порушення правил ПДР України - 2 години х 2000 грн = 4000 грн.

Задовольняючи вимоги щодо судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн. є співмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які входять до предмета доказування у справі, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З аналізу статті 134 КАС України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Дослідивши Акт наданих послуг від 31.08.2022 до договору про надання правничої допомоги № 48 від 30.08.2022, колегія суддів зазначає, що він містить детальний опис робіт, виконаних при наданні правничої допомоги позивачу в ході розгляду цієї справи, а надані заявником документи, підтверджують факт понесення витрат у цій справі.

Разом з цим, враховуючи наведене вище нормативне регулювання та те, що предметом розгляду у суді першої інстанції була постанова по справі про адміністративне правопорушення про накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, колегія суддів вважає співмірною до стягнення суму витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що апелянт у поданій апеляційній скарзі не вказує, яку саме суму витрат на правничу допомогу вважає співмірною та такою що має бути компенсована позивачеві, за таких обставин колегія суддів вважає наявними підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного та на підставі ч. 1 ст. 317 КАСУ колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає частковому задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню у частині розподілу судових витрат з ухваленням постанови про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2023 року по справі № 638/5949/22 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суми витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Ухвалити у цій частині постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2023 року по справі № 638/5949/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк