Справа № 360/1399/22
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 360/1399/22

адміністративне провадження № К/990/26205/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі №360/1399/22 за позовом ОСОБА_1 до Луганського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Луганського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області, у якому просив:

? визнати протиправними дії Луганського апеляційного суду щодо невиплати йому суддівської винагороди при звільненні з посади судді Апеляційного суду Луганської області за період з 01 січня 2020 року по 21 липня 2020 року;

? зобов`язати Луганський апеляційний суд розрахувати йому суддівську винагороду, як судді Апеляційного суду Луганської області за період з 18 квітня 2020 року по 21 липня 2020 року, обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з відрахуванням обов`язкових податків та зборів;

? зобов`язати Луганський апеляційний суд розрахувати та виплатити йому заборгованість з суддівської винагороди при звільненні з посади судді Апеляційного суду Луганської області за період з 01 січня 2020 року по 21 липня 2020 року, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі №360/1399/22, позов задоволено частково:

? визнано протиправною бездіяльність Апеляційного суду Луганської області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди з 01.01.2020 по 21.07.2020;

? зобов`язано Апеляційний суд Луганської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2020 року по 21 липня 2020 року, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів;

? у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26 липня 2023 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі №360/1399/22.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі заявник посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування абзацу 2 частини десятої статті 51 Бюджетного кодексу України у подібних правовідносинах.

Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також значення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Водночас скаржником у касаційній скарзі не зазначено в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій зазначеної норми, а також не наведено обґрунтування необхідності формування Верховним Судом висновку щодо застосування цієї норми (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо) .

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отож правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачених статтею 328 КАС України підстав, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341, 353 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі №360/1399/22 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська