Справа № 712/10433/22
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/712/39/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі : головуючого судді Токової С.Є., при секретарі Білик О.Ю., з участю позивача ОСОБА_1 представника позивача Сененко К.В , представника відповідача Лисенка Р.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

05.12.2922 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду міста Черкаси з адміністраивним позовом до департаменту патрульної поліції в якому просив скасувати постанову заступника командира роти №4 БУПП в Черкаські області від 16.11.2022 року серії ДПО18№ 745148 про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі.

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що в порушення частини першої статті 286 КУпАП йому не було надано можливості ознайомитись з матеріалами справи. Будь-які пояснення у нього не відбирались та не зафіксовані , не надано можливості надати свої докази .Також при винесенні постанови йому не було роз"яснено про можливість надання клопотань про відкладення розгляду справи та залучення захисника. Визначаючи розмір адміністративного стягнення не було враховано, що він є особою з інвалідністю.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що 16.11.2022 року близько 17год 20хв. заступником командирав №4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаські області Департаменту патрульної поліції Гулим М.В. у відповідності до ст.ст.8, п.24 ч.1 ст.23, ч.2 ст.24 Закону України "Про національну поліцію"та ст.8 Закону України " Про правовий режим воєнного стану, був зупинений транспортний засіб Toyota Land Cruiser за кермом якого перебував позивач ОСОБА_1 .

При встановленні особи позивача , було з"ясовано, що останній позбавлений права керування транспортними засобами строком на три роки відповідно до рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23.06.2021 рокупо справі № 712/4373/21, що вказувало на порушення ним п.2.1. ПДР України , за що санкцією ч.4 статті 126 КУпАП встановлено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі одніє тисячі двохсот неоподаткованих мінінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.

Інспектор, у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП з урахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз"яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

У відповідності до положень ст.258 КУпАП, з дотриманням вимог 7 ст. 283 КУпАП та врахуванням ч.2 ст.33, ч.2 ст.33, ч.2 ст.36, ст.251, ст. 252 КУпАП інспектор виніс постанову серії ДПО18 № 745148 за ч.4 ст.126 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. , ознайомивши з її змістом позивача та вручив йому копію постанови.

Також позивачу було роз"яснено зміст ст.ст.307,308 КУпАП щодо порядку виконаня постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку її оскарження .

У відповіді на відзив позивач вказував, що долучений відповідачем до відзиву на позов відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить запис розмови з працівником поліції та не містить будь-якої інформації про вчинення ним будь-яких порушень правил дорожнього руху, оскільки він їх не порушува, так як транспортним засобом він не керував. Відеозапис з бодікамери 472312 , який долучено до віздиву на позов, не підписаний ЕПЦ. Посилався на низку рішення ЄСПЛ щодо порядку збирання доказів, та інситуту доказування.

Ухвалою від 19 січня 2023 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

06.02.2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 10 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом ( повідомленням) сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Сененко К.В. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Також, зазначали, що позивач на час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності транспортним засобом не керував. Ним керувала інша особа. Просили суд задоволити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, з мотивів, викладених у відзиві на позов. Звертав увагу суду, що у поданій позовній заяві позивач не зазначав, що транспортним засобом керував не він, а посилався на те, що йому не було роз"яснено права, він не скористався правовою допомогою адвоката, натомість його версія щодо керування транспортним засобом іншою особою з"явилась лише після отримання відзиву на позовну заяву. Просив критично оцінити покази свідка ОСОБА_2 , який не був у автомобілі, яким керував позивач навіть в якості пасажира.

Заслухавши сторони , свідка ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Підпунктом (а) пункту 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред"явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Стаття 16 Закону України «Про дорожній рух» вказує, що водій зобов"язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред"являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Частиною 10 статті 15 Закону України про Дорожній Рух вказано що, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підпунктом 3 пункту 1 статті 23 ЗУ « Про Національну поліцію України» вказано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Підпунктом 3 пункту 1 статті 35 вищезазначеного Закону визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об"єктом чи знаряддям учинення дорожньо транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

Законом передбачена відповідальність згідно частини 4 статті 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 745148 16.11.2022 року об 11 год. 50 хв. на автодорозі Р.10.Черкаси-Чигирин-Кременчук 57 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на три роки відповідно до рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 23.06.2021 року по справі № 712/4373/21., чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч.4 ст.126 КУпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення 20 400( двадцять тисяч) чотириста грн.

Звертаючись до суду з даним позовом , позивач ОСОБА_1 як на підстави незаконності вказаної постанови зазначав те, що йому не була надана можливість ознайомитись з матеріалами справи, пояснень у нього не відбирали, не роз"яснено право користуватись юридичною допомогою адвоката.

В ході судового розгляду справи позивач та його представник адвокат Сененко К.В.посилались на ту обставину, що позивач не керував транспортим засобом, а ним керував свідок ОСОБА_2 , клопотання про допит в якості свідка якого було задоволено судом.

На запитання суду, щодо не зазначення цієї підстави, а саме керування транспортним засобом ішою особою у позовній заяві, пояснили, що не могли вказати цю обставину при поданні позову, так як були обмежені у часі на підготовку та подання вказаного позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що його попросив знайомий ОСОБА_1 керувати транспортним засобом, оскільки він був позбавлений прав та відвезти його у справах. По дорозі були зупинені працівниками поліції, він пред"явив патрульним свої документи. ОСОБА_1 надав документи на автомобіль і поліцейські сказали, що ці документи викликають підозру на підробку. Всі розмови з поліцейськими вів ОСОБА_1 . Оскільки він поспішав у своїх правах, то залишив ОСОБА_1 , а сам поїхав машиною, яку зупинив.

Вказані покази свідка, суд оцінює критично виходячи з того, що він не зміг детально пояснти суду яким чином транспортний засіб яким він керував на прохання ОСОБА_3 був зупинений працівниками патрульною поліції, чому з працівниками поліції спілкувався ОСОБА_1 , а він поїхав у справах, в той час як на початку пояснень зазначав, що саме позивач попросив відвезти його у справах.

Крім того, дослідивши докази що містяться в справі, та диск з відеозаписом бодікамер поліцейських , під час перегляду якого зафіксовано , що з поліцейським спілкується ОСОБА_1 та після повідомлення йому інформації, що він позбавлений права керування транспортним засобом на три роки на підставі рішення суду запитує, " А як мені діяти? Тепер кожен раз мене будуть зупиняти", а в подальшому звертає увагу патрульного"Здається Ви офоромляли по мені 130 статтю ".

Заступник командира № 4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Гулий М.В. повідомив, що позивач порушив вимоги ч.4 ст.126 КУпАП за порушення пункту 2.1(а) Правил дорожнього руху України та виніс постанову про накладання адміністративного стягнення, у вигляді штрафу 20400,00 гривень.

Факт позбавлення права керування транспортим засобом позивача строком на три роки відповідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.06.2021 року по справі № 712/4373/21 сторонами не оспорюється.

Щодо посилання представника позивача на не підписання диску із записом з бодікамери 472312 ЕПЦ, останні не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як було встановлено наявність такого підпису представника відповідача .

У зв"язку з чим, доводи позивача про те, що відповідачем не дотримано вимог Закону України "Про електронні довірчі послуги" , через відсутність кваліфікованого електронного підпису суд вважає безпідставними та направленими на уникнення відповідальності.

Суд вважає, що відеозапис слід вважати належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення з огляду на те, що відеофіксація обставин справи була очевидною.

Таким чином, заперечення своєї вини у вчинені правопорушення позивачем суд не приймає до уваги, оскільки він, як це вбачається з відеозапису бодікамери, не заперечував факту вчинення ним правопорушення, а навпаки запитував у поліцейського як йому діяти надалі.

Більше того, позивач мав можливість у графі постанови " Копію постанови отримав" зазначити про те, що не погоджується з нею, натомість підписав її власноруч без жодних зауважень.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2,ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно дост. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як слідує зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінюючи надані докази керуєтьсяст. 90 КАС України з якої слідує, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (N 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (N 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,12,20,71,77,86,90,159-163,186 КАС України, ст.ст.222-1,247,251,258,286 КУпАП, ст.ст.33,55 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному ст.297 КАС України.

Головуючий С.Є. Токова