Справа № 461/3841/23
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3841/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Шогрині В.-Н.Л.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 19.04.2023 року та закрити справу про адміністративне правопорушення. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір та понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги мотивує наступним.

11 травня 2023 року позивачем було отримано постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 19.04.2023 року, яка була винесена інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гойха Н.І., якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 гривень.

З даної постанови вбачається, що 08.03.2023 о 10:57 год. водієм транспортного засобу Skoda Octavia, д.н. НОМЕР_2 , здійснено користування майданчиком для оплатного паркування, що знаходиться за адресою: В1011 м. Львів, вул. Волошина, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для оплатного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів.

Дану постанову позивач вважає необгрунтованою, оскільки водієм транспортного засобу оплачено вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування, що підтверджується квитанцією № 19424-1053-31463629 від 08.03.2023.

Також позивач зазначає, що на паркувальному майданчику за адресою: В1011 м. Львів, вул. Волошина відсутній паркувальний апарат (паркомат), який відповідає вимогам абз.10 п.4 Правил паркування (не забезпечення належного функціонування).

Тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2023 року відкрито провадження у справі.

19 червня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що згідно матеріалів фотофіксації до постанови РАП № вбачається, що підтвердження оплати відсутнє протягом періоду часу більшого, ніж 10 хвилин. Зазначає, що у долученій позивачем квитанції № 19424-1053-31463629 від 08.03.2023 зазначено номер транспортного засобу НОМЕР_2 , що не відповідає індивідуальному номерному знаку НОМЕР_3 , зафіксованому на матеріалах фотофіксації, з огляду на наступне.

Окрім цього, відповідач вказує, що по вул. Волошина на платному паркувальному майданчику розміщений інформаційний знак про способи і порядок оплати вартості послуг, а відтак відсутність паркувального автомату або платіжного пристрою не є підставою для звільнення позивача від обов`язку оплати вартості послуг.

22 червня 2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення на відзив, в яких позивач стверджує, що ним здійснено оплату за користування майданчиком для платного користування за допомогою засобів мобільного зв`язку із зазначенням реєстраційного номеру транспортного засобу НОМЕР_2 (відповідно до вимог п. 29 Правил паркування). І саме цей номер транспортного засобу зазначений в оскаржуваній постанові.

Позивач в судове засідання з`явився, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позові та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У поданому відзиві просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Суд постановив проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 19.04.2023 року, яка була винесена інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гойха Н.І., ОСОБА_1. притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 гривень.

Згідно даної постанови, 08.03.2023 о 10:57 год. водієм транспортного засобу Skoda Octavia, д.н. НОМЕР_2 , здійснено користування майданчиком для оплатного паркування, що знаходиться за адресою: В1011 м. Львів, вул. Волошина, з неоплатою вартості послуг з користування майланчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для оплатного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів.

Водночас, позивачем до позову долучено квитанцію № 19424-1053-31463629 від 08.03.2023, згідно якої здійснено оплату за паркування на паркувальному майданчику В1011; час оплати паркування: з 08.03.2023 10:24 до 08.03.2023 11:24; номер ТЗ за який здійснено оплату НОМЕР_2 .

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про те, що паркувальний апарат (паркомат), за адресою: м. Львів, вул. Волошина не призначений для сплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за допомогою платіжних карт, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 14 Правил паркування, відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що при облаштуванні відведеного майданчика для платного паркування може бути використано як кожен з цих елементів одночасно, так і самостійно (паркувальний автомат, та/або платіжний пристрій, та/або інформаційний знак). Відтак, у разі наявності інформаційного знаку про способи та порядок оплати вартості послуг з користування платним паркувальним майданчиком, відсутність паркувального автомату або платіжного пристрою не є підставою для звільнення позивача від обов`язку оплати вартості послуг.

По вулиці Волошина на платному паркувальному майданчику розміщений інформаційний знак про способи і порядок оплати вартості послуг, відповідно до вимог законодавства, що підтверджується фотографією інформаційного щита, долученою відповідачем до відзиву.

Зокрема, оператором майданчику для платного паркування, який знаходиться на вул. Волошина передбачено альтернативні способи для здійснення безготівкової оплати за паркування, зокрема: термінал для оплати «EasyPay»; у додатку «Приват24»; на інформаційному щиті також міститься QR-код для завантаження мобільного застосунку «Unip», через який також можна здійснити оплату послуг з паркування

Таким чином, відсутність паркувального автомату за наявності встановленого інформаційного знаку не свідчить про порушення вимог чинного законодавства.

Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що у долученій позивачем квитанції № 19424-1053-31463629 від 08.03.2023 зазначено номер транспортного засобу НОМЕР_2 , що не відповідає індивідуальному номерному знаку НОМЕР_3 , зафіксованому на матеріалах фотофіксації, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 29 Правил паркування факт оплати вартості послуг користування майданчиками для платного паркування підтверджується відповідним документом із зазначенням в ньому реєстраційного номера транспортного засобу, що розміщується під лобовим склом транспортного засобу, за винятком випадків оплати вартості послуг за допомогою засобів мобільного зв`язку, коли факт такої оплати підтверджується захищеною комп`ютеризованою системою, або випадків паркування на майданчиках, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата (перевірка оплати) здiйснюється під час виїзду з такого майданчика.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено оплату за користування майданчиком для платного користування за допомогою засобів мобільного зв`язку із зазначенням саме реєстраційного номера транспортного засобу НОМЕР_2 (вiдповiдно до вимог пункту 29 Правил паркування), що підтверджується квитанцією № 19424-1053-31463629 вiд 08.03.2023. Окрім цього, саме цей номер транспортного засобу зазначений в оскаржуваній постанові РАП № від 19.04.2023.

Таким чином, позивачем не допущено порушень при здійсненні оплати за користування майданчиком для платного користування.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Відтак, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши додані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа - закриттю.

Згідно із частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 134 цього Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачено відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виключно адвокатам; заявлена до стягнення сума витрат має бути співмірною з наданими послугами, обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, ці витрати мають бути пов`язаними з розглядом справи та підтверджені відповідними доказами.

Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі № 816/416/18.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копію договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 16.05.2023р., акту наданих послуг від 16.05.2023р., платіжна інструкція кредитового переказу, які свідчать про те, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, вартість якої склала 1500 грн.

З урахуванням складності справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значення справи для позивача тощо, суд вважає за необхідне задовольнити ці вимоги у повному обсязі.

Окрім цього, судом встановлено, що позивачем згідно з квитанцією № 9828-7862-6841-1550 від 17.05.2023 року було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 вказано, що ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарження позивачем та відповідачем судового рішення, становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (536,80 грн.).

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ухвалив:

Задоволити позов ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову провідного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гайоха Н.І. серії РАП № від 19.04.2023 р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300 грн. на ОСОБА_2 .

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України вищезазначену справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1, ) на користь ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на оплату судового збору в розмірі 536,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1, ) на користь ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 14.08.2023 р.

Суддя В.Є. Радченко