Справа № 120/12098/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

14 серпня 2023 р. Справа № 120/12098/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришена Руслана Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Уланівської сільської ради в особі голови сільської ради Гоцуляка Олександра Васильвича до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення 27 сесії 7 скликання Крижанівської сільської ради від 15.12.2020 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із земель товарного сільськогосподарського виробництва на території Крижанівської сільської ради" із земель колишнього КСП "Україна" згідно державного акту на право колективної власності на землю КСП "Україна" від 06.05.1996 року із земель резервного фонду за кадастровим номером :04002:0019 гр. ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Уланівської сільської ради в особі голови сільської ради Гоцуляка Олександра Васильвича до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення 27 сесії 7 скликання Крижанівської сільської ради від 15.12.2020 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із земель товарного сільськогосподарського виробництва на території Крижанівської сільської ради" із земель колишнього КСП "Україна" згідно державного акту на право колективної власності на землю КСП "Україна" від 06.05.1996 року із земель резервного фонду за кадастровим номером :04002:0019 гр. ОСОБА_1 .

Ознайомившись з мотивами позовної заяви, приходжу до висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, а відтак, слід відмовити у відкритті з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Віповідно до ч. 4 ст. 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

У розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відтак, позивач як орган місцевого самоврядування є суб`єктом владних повноважень, а відтак його дії підпорядковані конституційному спеціально-дозвільному принципу, закріпленому зокрема у частині другій статті 19 Основного Закону України, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2002 від 18.06.2002, зазначив, що положеннями ч. 1 ст. 140 Конституції України визначено місцеве самоврядування як право територіальної громади (первинного суб`єкта місцевого самоврядування, основного носія його функцій і повноважень) вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2002 від 26.03.2002 визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення, тобто такі, які пов`язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад.

Повноваження сільських, селищних, міських рад регулюються ст. 26 цього Закону, і до цих повноважень не відноситься право сільської ради звертатися до суду з вимогою про скасування рішення іншої сільської ради з підстав того, що остання не мала повноважень приймати рішення про виділення земельної ділянки окремим громадянам.

Повноваження сільського, селищного, міського голови окреслені Главою 3 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Основні положення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", які гарантують право на звернення до суду:

1. Місцеве самоврядування здійснюється на принципах, зокрема, судового захисту прав місцевого самоврядування (стаття 4);

2. Орган місцевого самоврядування може бути позивачем у судах, зокрема, має право звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (стаття 18-1);

3. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваженнями на звернення до суду про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування (частина перша статті 38);

4. Сільський, селищний, міський голова звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів (пункт 15 частини четвертої статті 42).

Таким чином, можна зробити наступні висновки:

1. Право територіальної громади як суб`єкта публічних правовідносин охоплює собою права відповідних мешканців;

2. Порушення прав територіальної громади означає порушення права членів цих громад (кожного жителя відповідної адміністративно-територіальної одиниці);

3. Інтереси громади визначають зміст і спрямованість діяльності відповідних органів місцевого самоврядування;

4. Головним завданням органу місцевого самоврядування є захист (в тому числі, шляхом звернення до суду) інтересів фізичних осіб, які проживають на відповідній території.

Таким чином, орган місцевого самоврядування може звертатися до суду, проте у випадках визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", а саме у разі обмеження прав та інтересів територіальної громади актами інших органів місцевого самоврядування. При цьому вимога має бути як визнання незаконним такого акту.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі № 806/179/16 зазначив, що право територіальної громади як суб`єкта публічних правовідносин охоплює собою права відповідних мешканців; порушення прав територіальної громади означає порушення права членів цих громад (кожного жителя відповідної адміністративно-територіальної одиниці); інтереси громади визначають зміст і спрямованість діяльності відповідних органів місцевого самоврядування; головним завданням органу місцевого самоврядування є захист (в тому числі, шляхом звернення до суду) інтересів фізичних осіб, які проживають на відповідній території; для реалізації цього завдання органи місцевого самоврядування наділені відповідною компетенцією, людськими та фінансовими ресурсами.

Відтак, суб`єкт публічного права має право подати позов до будь-якого суб`єкта владних повноважень за єдиного обмеження, якщо це не суперечить закону, та при наявності мети - забезпечення захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин.

Однак, як зазначено у позовній заяві, підставою для скасування спірного рішення є те, що Крижанівська сільська рада не наділена повноваженнями розпоряжатися землями сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, розташованими на території Крижанівської сільської ради. Натомість, правом розпоряджатися цими землями мало Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

З огляду на мотиви позову, спірне рішення Крижанівської сільської ради не зачіпає інтереси територіальної громади Уланівської сільської ради, а відтак не підпадає під спір, що відноситься до адміністративної юрисдикції.

Також слід вказати, що у даному випадку відповідчем визначено не сільську раду, рішення якої оскаржується, а фізичну особу, якій цим рішенням надано земельну ділянку.

Відповідно до доводів, зазначених у позові, фізична особа ОСОБА_1 не вчиняла жодних дій по відношенню до позивача.

Більш того, рішення 27 сесії 7 скликання Крижанівської сільської ради від 15.12.2020 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із земель товарного сільськогосподарського виробництва на території Крижанівської сільської ради" прийняте на виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 09.04.2020 у справі №149/2829/19.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Тобто, обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

З наведеного вбачається, що відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, а отже суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо пред`явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Аналогічного висновку дійщов Верховний Суд у постанові від 05.04.2019 у справі №817/3305/15.

Оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, приходжу до висновку, відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно із ч. 6 ст. 170 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Верховний Суд в ухвалі від 11.04.2018 справа №П/9901/512/18 вказав, що поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а тому неможливо зазначити суд, до юрисдикції якого мав би належати розгляд цієї справи. Наведене узгоджується й з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 березня 2018 року у справі №9901/374/18 (П/9901/374/18), провадження №11-9318.

Відтак, враховуючи правову позицію Верховного Суду, з урахуванням положень ст. 242 КАС України, суд не роз`яснює заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Уланівської сільської ради в особі голови сільської ради Гоцуляка Олександра Васильвича до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення 27 сесії 7 скликання Крижанівської сільської ради від 15.12.2020 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із земель товарного сільськогосподарського виробництва на території Крижанівської сільської ради" із земель колишнього КСП "Україна" згідно державного акту на право колективної власності на землю КСП "Україна" від 06.05.1996 року із земель резервного фонду за кадастровим номером :04002:0019 гр. ОСОБА_1 .

2. Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна