Справа № 400/3957/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 р. № 400/3957/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020,
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача № 16 від 03.05.2022 про призначення пенсії позивачу в частині визначення розміру пенсії і зазначення у графі «Особливості»: «Не підлягають МП, признач. За ріш. Суду в тверд. розм.»;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 07.10.2009 з врахуванням положень ст. 28, ч. 2 ст. 40, ст. 42, ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведення індексації і осучасненням пенсії, з проведенням компенсації втрати частини доходів, та виплатити пере5раховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 року у справі № 400/6995/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021, ГУ ПФУ в Миколаївській області було зобов`язано поновити виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року. Листом відповідача від 04.07.2022 повідомило про поновлення пенсії позивача з 07.10.2009, загальний розмір пенсії за період з 07.10.2009 по 31.05.200 (152 місяці) склав 6983,10 грн, тобто до виплати підлягає за вказаний період 6983,10 грн. А згідно рішення № 16 від 03.05.2022 позивачу нараховано пенсію в розмірі 46 грн. на місяць. Представник позивача звертався до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії з 07.10.2009 року, із застосуванням всіх підвищень індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як непрацюючому пенсіонеру, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 року відповідно до пенсійної реформи України, з включенням у розмір пенсійної виплати компенсацію втрати частини доходів, але листом від 27.10.2022 відповідач відмовив у перерахунку пенсії, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 18.04.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що ним було здійснено перерахунок пенсійної виплати та встановлено позивачу пенсію за віком у розмірі, відповідно до норм чинного законодавства. Зобов`язань щодо проведення подальших перерахунків на органи ПФУ рішенням суду не покладалось. Тому встановлена особливість «не підлягають масовим перерахункам, призначено в твердому розмірі» є правомірною. Також, зазначив, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», але цей Закон не підлягає застосуванню щодо пенсії позивача, оскільки він виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, тоді як Закон було прийнято з метою дотримання гарантій Конституції України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Відповідач, вважає безпідставною вимогу позивача щодо виплати компенсації втрати частини доходів.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідив докази, суд дійшов наступного висновку.

Позивачу з 1998 було призначено пенсію за віком, загальний страховий стаж роботи позивача складає більше 45 років.

Через виїзд на постійне місце проживання позивача до Ізраїлю йому було припинено виплату пенсії у вересня 1999 році.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 року у справі № 400/6995/21 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021, ГУ ПФУ в Миколаївській області було зобов`язано поновити виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року.

На виконання вищезазначеного рішення відповідачем поновлено виплату пенсії позивачу та відповідно було прийнято № 16 від 03.05.2022.

Згідно вищезазначеного рішення, загальний стаж позивача 45 роки 4 місяці 11 днів, загальна сума пенсії склала 46 грн, а в графі «Особливості» зазначено: «Був пенсіонером з 06.01.1998 по 30.09.1999; Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм. Призначена за рішенням суду».

Вважаючи прийняте відповідачем рішення та здійснені розрахунки пенсії позивача протиправним, останній звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Приписами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Нормами ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV від 09.07.2003), який згідно ч. 1 ст. 5 цього закону регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закон №1058-IV від 09.07.2003 передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у ст.1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Окремим положенням ч.2 ст.5 Закону №1058-IV від 09.07.2003 визначено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV від 09.07.2003, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (частина друга статті 28 Закону № 1058-ІV).

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Також, необхідно зазначити, що у відповідності до п. 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Як свідчать матеріали справи, позивач має 45 років загального стажу роботи, в зв`язку з чим на позивача розповсюджуються приписи статті 28 Закону з урахуванням пункту 4-1 Прикінцевих положень.

Судом з матеріалів справи встановлено, що при розрахунку пенсії за віком позивача пенсійний орган не врахував вказаних вище норм Закону та Конституції України не застосувавши мінімальний розмір пенсії та призначивши її в твердому розмірі за наявності стажу роботи позивача 45 років, що є безпідставним.

При цьому, в рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 року у справі № 400/6995/21, на виконання якого прийнято відповідачем спірне рішення, в свою чергу не зазначено про встановлення позивачу при поновленні його пенсії в твердому розмірі пенсійної виплати.

Як свідчать матеріали справи, відповідач відповідно до оскаржуваного рішення поновив позивачу пенсію у розмірі 46 гривень.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, яка була у позивача сума пенсії до її припинення, оскільки вона призначалась в 1998 до прийняття Закону №1058, тому при поновленні пенсії, відповідно до вищезазначених вимог, відповідач повинен був врахувати та застосувати норми Закону №1058, якими передбачено, що:

-розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

- перерахунок пенсій за віком, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Також, суд зауважує, що при поновленні позивачу 12.04.2022 пенсію з 07.10.2009 відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм., що призвело до порушення прав позивача на належний розрахунок пенсії, оскільки Закон України №1058 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не було подано жодних доказів, які б надавали право Пенсійному фонду визначити пенсію позивача в твердому розмірі, що унеможливлює перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, відповідач повинен був поновити пенсію позивача та одночасно відповідно до вимог ст.ст.27, 43 Закону № 1058, п.4-3 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсії, здійснити її перерахунок відповідно до норм Закону №1058.

У спірному рішенні вказано страховий стаж позивача 45р. 4 м.11 днів, але зазначено розмір пенсії за віком 46 грн. Яким чином розмір пенсії позивача при наявності страхового стажу повних 45 років складає 46 грн. відповідач суду не пояснив. Також у рішенні зазначені строки, в яких вказано дати підвищення пенсії, але ці підвищення пенсії не вплинули на збільшення суми пенсії позивачу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо зазначення в рішенні про перерахунок пенсії № 16 від 03.05.2022 її розміру 46 грн, а також у графі «Особливості»: «Не підлягають МП, признач. За ріш. Суду в тверд. розм.» є протиправними.

При цьому, суд також наголошує, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною 3 статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст.49 ЗУ №1058-IV).

Також, згідно вимог абз.3 ч.2 ст.27 Закону розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Суд бере до уваги, що у п.2.8 розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого 25.11.2005 Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 за №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.02.2005 за №1566/11846 зазначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

Частинами 1 та 2 ст.42 Закону передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 % показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 % показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Частиною першою статті 43 Закону № 1058-ІV встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини другої статті 43 Закону № 1058-ІV для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Згідно із частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-ІV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

1) у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

2) у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Водночас, ГУПФУ всупереч вказаним нормам законодавства не було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням підвищень, індексації, передбачених Законом України.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення (в дослідженій частині) даного позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Таким чином, з дня поновлення виплати пенсії ( на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 року у справі № 400/6995/21 з 07.10.2009) позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України № 1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Крім того, Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків, а тому, посилання відповідача на відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу є безпідставними.

Таким чином, перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виконання вимог Закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Відтак, відповідачем допущені протиправні діяння щодо невиплати позивачу пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Твердження відповідача, що будь-які зобов`язання щодо проведення подальших перерахунків пенсійної виплати на органи Пенсійного фонду судом згідно Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 року у справі № 400/6995/21 не покладалося, є необґрунтованими і такими, що суперечать Конституції України та Закону №1058-IV від 09.07.2003, так як відповідач зобов`язаний проводити автоматичні перерахунки пенсії.

Отже, позивач отримав право на поновлення пенсії за віком, відтак відповідач зобов`язаний це право реалізовувати шляхом проведення послідуючих перерахунків, незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду.

Відтак, пенсія повинна бути нарахована та виплачена в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, за приписами ч. 2 статті 42 Закону № 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Водночас, ГУПФУ в Миколаївській області, як свідчать встановлені обставини справи, всупереч вказаним нормам законодавства не було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень, індексації, передбачених Законом України.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ст.9 КАС України, з метою належного способу захисту порушеного права позивача, суд вбачає підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу пенсії за період з 07.10.2009, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за винятком вже виплачених сум.

Ухвалити у скасованій частині нове рішення яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за винятком вже виплачених сум.

У іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі № 400/4462/22 залишити без змін.

Щодо права позивача на осучаснення пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, суд зазначає наступне.

11.10.2017 року набув чинності Закон України № 2148 «Про внесення змін до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі -Закон 2148) за нормами якого з 01.10.2017 року здійснено осучаснення пенсій, призначених за нормами Закону №1058 із застосуванням середнього показника заробітної плати по України за 2014-2016 роки - 3764,40 грн.

З 01 жовтня 2017 року, згідно з пенсійною реформою в Україні, почато осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі, без звернення пенсіонерів, за матеріалами пенсійних справ пункту 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

На майбутнє передбачено автоматичний перерахунок пенсій з урахуванням зростання середньої зарплати та показника інфляції.

Таким чином, позивач з жовтня 2017 року набув права на осучаснення пенсії.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо відмови позивачу у здійсненні осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку та виплати пенсії за віком з врахуванням стажу та заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до матеріалів пенсійної справи, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.10.2009 року, із здійсненням осучаснення пенсії з 01.10.2017р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію з врахуванням стажу та заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до матеріалів пенсійної справи з 07.10.2009, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р., та вчинити відповідні виплати на визначений пенсіонером банківський рахунок, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовної вимоги позивача провести виплату компенсації за несвоєчасну виплату всієї суми пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення);

- сума індексації грошових доходів громадян;

- суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає підстави дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Отже, Закон №2050-ІІІ пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 201.04.2021 по справі №120/4555/18-а.

З матеріалів справи слідує, що виплата перерахованої пенсії позивачу відповідачем не здійснена, відтак відсутня виплата основної суми доходу в розумінні Закону №2050-ІІІ, за наявності якої можлива виплата суми компенсації.

Враховуючи, наведене суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області здійснити виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону № 2050-III задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073, 60 грн, оскільки вимога позивача, в якій цьому судом відмовлено є похідною, то поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) щодо відмови у проведенні ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку та виплати пенсії за віком з врахуванням стажу та заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до матеріалів пенсійної справи, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.10.2009 року, із здійсненням осучаснення пенсії з 01.10.2017 р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) перерахувати та виплатити ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з врахуванням стажу та заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до матеріалів пенсійної справи з 07.10.2009, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р., та вчинити відповідні виплати на визначений пенсіонером банківський рахунок, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов