Справа № 520/5177/22
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
14 серпня 2023 р. № 520/5177/22
Визнано протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.03.2022 № 200 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області», на підставі якого застосовано до інспектора сектору моніторингу Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Визнано протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області «По особовому складу» від 13.03.2022 № 145 о/с у частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору моніторингу Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області).
Поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору моніторингу Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), на посаді інспектора сектору моніторингу Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області та в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню.

До суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення яким:

1)стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (код СДРПОУ: 40108599) па користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.03.2022 по день ухвалення судового рішення (11.07.2023) у розмірі 171 038,52 гривень.

2)стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (код СДРПОУ: 40108599) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 20 000.00 гривень у зв`язку із розглядом справи №520/5177/22.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням ч. 3 ст. 252 КАС України суд вважає за можливе розглянути питання щодо ухвалення додаткового судового рішення в порядку письмового провадження без участі сторін.

Суд, розглянувши питання про розподіл судових витрат, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення по справі № 520/5177/22.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Враховуючи надані до матеріалів справи представником позивача докази та обставини понесення позивачем судових витрат, а також з огляду на важливість справи для позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення такої заяви.

Разом з тим, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" та "Ботацці проти Італії" (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Враховуючи те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від адміністративний позов позивача задоволено та категорію справи, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, в розмірі 10 000,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача суми середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд зауважує, що, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення в частині визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є підставою для ухвалення додаткового рішення згідно з п. 2 ч. 1 ст. 252 КАС України.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, суду в цій справі слід вирішити питання виплати позивачу середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Аналогічний висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа № 805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.03.2022 по день ухвалення судового рішення.

Як видно із довідки про доходи від 9 серпня 2022 року №168 вбачається, що Відповідачем було нараховано на користь Позивача за фактично відпрацьовані робочі дні у січні 2022 року 14498,99 гривень, а у лютому 2022 року 14498,99 гривні. Тобто середньоденна заробітна плата складає 491,49 гривень.

Суд зазначає, що періодом вимушеного прогулу позивача є період з 13.03.2022 по 11.07.2023 включно (день ухвалення судом рішення про поновлення позивача), який становить 348 робочих днів.

Таким чином, за період з 13.03.2022 по 11.07.2023 включно стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.03.2022 по 11.07.2023 складає 171 038,52 гривень.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення, а саме щодо визнання до стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області (код СДРПОУ: 40108599) па користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 . який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.03.2022 по день ухвалення судового рішення (11.07.2023) у розмірі 171 038.52 гривень.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 520/5177/22 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 520/5177/22 - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (код СДРПОУ: 40108599) па користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.03.2022 по день ухвалення судового рішення (11.07.2023) у розмірі 171 038.52 гривень ( сто сімдесят одна тисяча тридцять вісім гривень п`ятдесят дві копійки).

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (код СДРПОУ: 40108599) па користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 серпня 2023 року.

Суддя Сагайдак В.В.