Справа № 440/11201/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 р. Справа № 440/11201/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2023, (головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков) по справі № 440/11201/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області, викладену в листі від 12.12.2022 №39/К-295, у встановленні ОСОБА_1 статусу "Ветеран Національної поліції" та видачі посвідчення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном Національної поліції та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позову зазначила, що має травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків, отже має право на отримання статусу «Ветеран Національної поліції», проте відповідач протиправно відмовляє їй у встановленні такого статусу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області, викладену в листі від 12.12.2022 №39/К-295, у встановленні ОСОБА_1 статусу "Ветеран Національної поліції".

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном Національної поліції та видати відповідне посвідчення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачу встановлено другу групу інвалідності саме за наслідком травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, що не є тотожним пораненню, контузії, каліцтву або захворюванню. Натомість, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» визначено вичерпний перелік причин інвалідності у разі яких особа може бути визнана ветераном Національної поліції, серед яких відсутня така причина як «травма».

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 в період з 14.08.2000 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 - у Національній поліції, зокрема з 02.06.2020 - на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Полтавській області.

10.10.2019 ОСОБА_1 під час добового чергування у м. Полтава була травмована, згідно актів ГУ НП в Полтавській області від 31.01.2020 за формою Н-5 та акту № 3 за формою Н-1 «Про нещасний випадок» з ОСОБА_1 стався нещасний випадок в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Згідно свідоцтва про хворобу № 31/С виданого 03.03.2022 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» ОСОБА_1 непридатна до служби в поліції на підставі ст. 75-б, 23-г, 71-б графи І Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції.

При цьому, у свідоцтві зазначено, що травма отримана ОСОБА_1 10.10.2019 є травмою, так, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

Наказом ГУ НП в Полтавській області від 16.03.2022 №133 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління, з 18.03.2022 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

27.04.2022 медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 присвоєно статус інваліда другої групи із втратою працездатності 75%, причина інвалідності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акту огляду серії 12ААВ № 469632 та довідкою серії АГ № 0023307 від 27.04.2022.

21.09.2022 медико-соціальною експертною комісією за наслідками повторного огляду встановлено ОСОБА_1 другу групу інвалідності з 19.09.2022, причина інвалідності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акту огляду серії 12ААВ № 476263.

14.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУ НП в Полтавській області із заявою, в якій просила видати посвідчення "Ветерана Національної поліції" та вручити нагрудний знак "Ветеран Національної поліції".

12.12.2022 відповідач листом повідомив позивача, що відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №476263 їй встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Разом з тим, п. 2 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" не передбачено надання статусу "Ветеран Національної поліції" особам, інвалідність яких настала внаслідок саме травми.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повністю відповідає критеріям, необхідним для надання статусу ветерана Національної поліції, проте відповідач протиправно відмовив у встановленні такого статусу.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з принципів обґрунтованості, співмірності, пропорційності та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади реалізації громадянами прав, пов`язаних із отриманням ними статусу ветеранів органів внутрішніх справ, визначені Законом України від 24.03.1998 № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (далі - Закон № 203/98-ВР).

Преамбулою Закону № 203/98-ВР визначено, що цей Закон встановлює статус ветеранів, зокрема, Національної поліції, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах Національної поліції та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Статтею 4-1 Закону № 203/98-ВР встановлено, що дія цього Закону поширюється на громадян України, які віднесені до категорій, зокрема, ветеранів Національної поліції.

Пунктом 2 ст. 5 Закону № 203/98-ВР визначено, що ветеранами, зокрема, Національної поліції України, визнаються громадяни України: особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

Ветеранам, зокрема, Національної поліції України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. (ч. 2 ст. 10 Закону № 203/98-ВР).

Порядок виготовлення і вручення посвідчень і нагрудних знаків визначається постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 № 925 «Про посвідчення і нагрудний знак «Ветеран Національної поліції», що у п. 2 містить відсилку на поширення дії Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран Національної поліції» (далі Порядок № 1601).

Пунктом 3 Порядку № 1601 передбачено, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", зокрема є наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, нормативно-правове регулювання визначає умовою набуття особою з інвалідністю статусу «Ветеран військової служби» причинний зв`язок між встановленням інвалідності та пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, інших умов, зокрема, в результаті виконання службових обов`язків по охороні громадського порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.03.2022 звільнена зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) на підставі наказу ГУ НП в Полтавській області від 16.03.2022 №133 о/с.

27.04.2022 МСЕК м. Полтави встановила ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності, вказавши у довідці до акту огляду причину інвалідності - «травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків».

Отже, позивачем в ході виконання функціональних обов`язків отримано травму, яка стала причиною захворювання, що відображене у свідоцтві про хворобу та довідках МСЕК.

Відповідач вважає, що травма, як причина встановлення інвалідності ОСОБА_1 не є тотожною з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків, отже відсутні підстави для видачі їй посвідчення "Ветеран Національної поліції".

З цього приводу колегія суддів зазначає, що нормативно-правові акти не дають визначення терміну «травма», а у Законі № 203/98-ВР законодавець взагалі не вживає такий термін.

Пункт 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення № 1317), визначає причини встановлення інвалідності:

- загальне захворювання;

- інвалідність з дитинства;

- нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я);

- професійне захворювання;

- поранення, контузії, каліцтва, захворювання, зокрема, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій.

У п. 2.4 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561, визначено, що причини інвалідності встановлюються згідно з п. 26 Положення № 1317.

Дійсно, у п. 26 Положення № 1317 не міститься такої причини інвалідності як «травма». Отже, зазначення травми як причини інвалідності не відповідало вимогам закону.

Натомість, відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні статусу «Ветеран Національної поліції» лише з тієї підстави, що медико-соціальна експертна комісія вжила у довідці до акту огляду термін «травма», а не «поранення», «контузія», «каліцтво» або «захворювання». Отже, позивач зазнала негативних наслідків у зв`язку некоректним формулюванням з боку МСЕК причин інвалідності.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що для отримання статусу «Ветеран Національної поліції» з підстави, передбаченої п. 2 ст. 5 Закону № 203/98-ВР, ключовим є встановлення особі І або ІІ групи інвалідності, й обставини отримання ушкодження здоров`я, зокрема, під час виконання особою обов`язків військової служби, при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі (п. 27 Положення № 1317).

Встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності з причини, пов`язаної із виконанням службових обов`язків, свідчить про важкий розлад функцій органів і систем організму та обмеження життєдіяльності.

Не зазначення у довідці МСЕК причини інвалідності з переліку: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, а використання узагальнюючого терміну «травма», за умови встановлення ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, є формальною перешкодою в отриманні статусу «Ветеран Національної поліції».

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною відмови відповідача у визнанні ОСОБА_1 ветераном Національної поліції та наявності підстав для зобов`язання ГУ НП в Полтавській області прийняти рішення про визнання позивача ветераном Національної поліції.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.07.2022 у справі №440/2260/21, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, має враховуватись судом.

В свою чергу доводи апеляційної скарги ґрунтуються на буквальному застосуванні терміну «травма» при визначенні наявності у позивача права на отримання статусу ветерана Національної поліції без врахування обставин отримання нею ушкодження здоров`я, під час виконання нею службових обов`язків по охороні громадського порядку.

Посилання апелянта на листи-роз`яснення Національної поліції України від 30.09.2021 №862/48-2021 та від 25.10.2021 №12991/09/48-2021, як на підставу для відмови у видачі позивачу відповідного посвідчення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі не є рішеннями суб`єкта владних повноважень, не є нормативно-правовим актами, якими встановлено порядок видачі відповідних посвідчень.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо витрат на правову допомогу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі скаржником не висловлено заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих судом першої інстанції на користь позивача, а отже у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зменшення розміру понесених витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 по справі № 440/11201/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова