Справа № 160/10330/22
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10330/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 р. (суддя Серьогіна О.В.) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень

В С Т А Н О В И В:

18.07.2022 р. ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, де просили визнати протиправними та скасувати як такі, що не відповідають чинному законодавству України: податкові повідомлення рішення від 06.01.2022 р.:

№ 0000005/7.5-19, чим збільшена сума грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на території України суб`єктами господарювання на суму 4 380 455,63 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 438 045,56 грн;

№ 0000006/7.5-19, чим збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 876 091,13 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 87 60,11 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, де просили Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 р. скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення по справі, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.12.2021 р. згідно наказу Дніпровської митниці від 24.11.2021 року № 230, посадовими особами відповідача проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ «Ітерпайп Ніко Тьюб» вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності застосування преференційного режиму при митному оформленні комплектного об`єкта, класифікація якого, згідно УКТЗЕД, здійснена у відповідності до рішення про визначення коду товару від 17.01.2019 року № ПРК-КО-110-0002-19., за результатами чого 14.12.2021 р. складений акт №0020/21/7.5-19/, де зафіксовані виявлені порушення:

1.пункту 2 частини 3 статті 75 МК України, в результаті чого занижені податкові зобов`язання по сплаті ввізного мита за Списком митних декларацій на загальну суму 4 380 455,63 грн;

2.пункту 2 частини 3 статті 75 МК України та пункту 190.1 ст. 190 ПК України, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за Списком митних декларацій на загальну суму 876 091,33 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач надіслав до відповідача заперечення, але за результатом розгляду заперечень відповідачем 06.01.2022 р. прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 0000005/7.5-19, яким у зв`язку з порушенням пункту 2 частини 3 статті 75 МК України, позивачу збільшена сума грошового зобов`язання за платежем Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 4 380 455,63 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 438 045,56 грн.;

- №0000006/7.5-19, яким позивачу збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, на суму 876 091,13 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 87 609,11 грн.

Оскарживши дані рішення відповідача до Державної митної служби України податкові повідомлення рішення залишені без змін.

Як слідує з матеріалів справи, висновки відповідача щодо порушень, вказаних в акті перевірки мотивовані тим, що позивач під час митного оформлення товару по зовнішньоекономічному контракту від 26.11.2007 р. № 827, укладеним між ЗАТ «Інтерпайп Нікопольська трубна компанія», правонаступником чого є ТОВ «Інтерпайп Ніко тьюб» та компанією SMS group GmbH (Німеччина) до Дніпропетровської митниці ДФС не надане єдине підтвердження походження Товару під час оформлення першої складової комплексного об`єкту, що унеможливлює застосування преференційного режиму зі сплати ввізного мита.

Однак, згідно п.1.1. даного контракту встановлено, що компанія SMS group GmbH (Німеччина), як продавець, не тільки здійснює поставку товару, а ще перед цим повинен спроектувати його та виготовити, а, відповідно підтверджується походження товару з Німеччини, так як його виробник є резидент Німеччини.

Судом встановлено, що відповідач здійснив митне оформлення складових комплектного об`єкта калібрувального стану типу 800 I 7 (надалі по тексту Товар), класифікованих позивачем за товарною підкатегорією , згідно УКТЗЕД, у відповідності до попереднього рішення про класифікацію та кодування товару згідно з УКТЗЕД від 17.01.2019 № ПРК-КО-110-0002-19 за наступними митними деклараціями: UA110180/2019/401409 від 30.01.2019; UA110180/2019/401460 від 30.01.2019; UA110180/2019/401461 від 30.01.2019; UA110180/2019/401462 від 30.01.2019; UA110180/2019/401463 від 30.01.2019; UA110180/2019/401464 від 30.01.2019; UA110180/2019/401465 від 30.01.2019; UA110180/2019/401723 від 04.02.2019; UA110180/2019/401724 від 04.02.2019; UA110180/2019/401725 від 04.02.2019; UA110180/2019/401726 від 04.02.2019; UA110180/2019/401728 від 04.02.2019; UA110180/2019/401730 від 04.02.2019; UA110180/2019/401732 від 04.02.2019; UA110180/2019/401734 від 04.02.2019; UA110180/2019/402041 від 07.02.2019; UA110180/2019/402042 від 07.02.2019; UA110180/2019/402111 від 08.02.2019; UA110180/2019/402319 від 12.02.2019.

Згідно вимог Регіональної конвенції про пан євро-середземноморські преференційні правила походження, кожна поставка складових комплектного об`єкту (товару за контрактом від 26.11.2007 р, № 827 за рішенням № ПРК-КО-110-0002-19, походженням з країн ЄС, супроводжувалася інвойсом, із зазначенням тексту декларації інвойс, наведеного в Додатку 1Уа до Конвенції.

Даний факт підтверджується наданими копіями інвойсів.

Згідно рішення Комісії ЄС від 17.04.2007 р. № 2007/С83/01 (ст. 26 Пояснювальної записки стосовно пан - євро середземноморських правил про походження) допускається супроводження партій товару окремими доказами його походження.

Судом встановлено, що кожна партія товару супроводжувалася інвойсом із зазначенням тексту декларації, наведеного у Додатку 1Уа до Конвенції, що підтверджував походження товару з Німеччини, яка є членом ЄС.

Листом від 02.07.2021 р. № 08-1.4/15-03/7/6496 Державна митна служба України «Про надання інформації» з метою забезпечення результативності та ефективності контролю визначення країни походження, правомірності використання пільг та преференцій із сплати митних платежів, передбачених угодами про вільну торгівлю, повідомила про стандартний алгоритм дій працівників митниці при перевірці документів про преференційне походження товару, підготовлений з урахуванням Пояснень Комісії ЄС (2007/С83/01 від 17.04.2007).

Статтею 246 МК України передбачено, що «1. Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

2. Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом».

Як слідує з матеріалів справи, судом встановлено, що товар за контрактом № 827 від 26.11.2007 р. є комплектним об`єктом - його митне оформлення здійснене з урахуванням Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення комплектних об`єктів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 630.

Відповідно Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення комплектних об`єктів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 630 від 30.05.2012 р. встановлено, що «У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

комплектний об`єкт (далі - КО) - товар, який згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) класифікується за одним товарним кодом, але за виробничими чи транспортними умовами переміщується через митний кордон України у розібраному чи незібраному вигляді декількома транспортними засобами;…».

Крім того, судом встановлено, що відповідно розділу 11 Порядку №630 та Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішення питання класифікації товару, що переміщується через митний кордон України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 щодо товару поставленого за контрактом № 827 від 26.11.2007 р. отримане рішення № ПРК-КО-110-0002-19 від 17.01.2019 р. про класифікацію та кодування товару згідно УКТЗЕД, яким даний товар класифікований за кодом товару УКТЗЕД .

Статтею 280 МК України передбачено « 5. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України».

Судом встановлено, що митне оформлення товару та використання преференційного режиму щодо сплати мита здійснено відповідно статті 15 Розділу У Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан євро середземноморські преференційні правила походження. Відповідно цієї статті товари, що походять з однієї з договірних сторін і ввозяться в інші договірні сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару ЕІЖ. 1, зразок якого наведений у Додатку III а;

(b) сертифікат з перевезення товару ЕІЖ-МЕО, зразок якого наведений у Додатку III Ь;

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься декларацією походження або декларацією походження ЕІЖ-МЕБ), надана експортером до інвойса. повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який

описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV а і Ь.

Додаток1Уа до Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження передбачає, що декларація походження має бути складена відповідно до наступних посилань: «Англійська версія: The exporter of the products covered by this document (customs authorization № (1)) declares that except where otherwise clearly indicated, these products are of…(2) preferential oriqin.»

Відповідно рішення №1/2018 Підкомітету України ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 р. про заміну Протоколу і «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, Протокол 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, замінюється текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення.

Судом встановлено, що враховуючи вимоги Регіональної конвенції про пан євро- середземноморські преференційні правила походження, кожна поставка складових комплектного товару за контрактом від 26.11.2007 р. №827 за рішенням № ПРК-КО-110-0002-19, походженням із країн ЄС, супроводжувалась інвойсом із зазначенням тексту декларації, наведеного в додатку 1Уа до Конвенції, а саме: «Англійська версія: The exporter of the products covered by this document (customs authorization № (1)) declares that except where otherwise clearly indicated, these products are of…(2) preferential oriqin.»

Копії інвойсів, що долучені до матеріалів справи, підтверджують даний факт.

Як слідує з матеріалів справи, поставка частин товару поставлялася в 2019 р. і жодних питань у відповідача до позивача щодо походження товару - не виникало.

Статтею 41 МК України передбачено, що «1. Товари у розібраному чи незібраному вигляді, що поставляються кількома партіями, у разі якщо за виробничими чи транспортними умовами неможливе їх відвантаження однією партією, а також у випадках, коли партія товару роздрібнена на кілька партій в результаті помилки, повинні розглядатися за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи як єдиний товар для цілей визначення країни походження товару.

2. Умовою застосування цього правила є:

1) попереднє повідомлення митного органу про роздрібнення партії розібраного чи незібраного товару на кілька партій із зазначенням причин такого роздрібнення, наявність докладної специфікації кожної партії із зазначенням кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, вартості і країни походження товарів, що входять до кожної партії;

2) документальне підтвердження помилковості роздрібнення однієї партії товару на кілька партій;

3) поставка всіх партій товарів з однієї країни одним постачальником;

4) митне оформлення всіх партій товарів в одному митному органі».

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу інвойс № 200800 від 09.01.2019 р., де був зазначений весь поставлений товар, як єдине ціле Калібровочний стан типу 800 1 7 , загальною вартістю 6 889 499,27 EUR/EBRO із зазначенням тексту декларації: «The exporter of the products covered by this document (customs authorization №DE/8100/ЕФ1288) declares that except where otherwise clearly indicated, these products are of (EEC) preferential oriqin.» Даний інвойс прийнятий разом з митною декларацією UA110180/2019/401409 від 30.01.2019 р. приміткою у графі 44 Декларації 0325* 200800.

Відповідно описової частини акту перевірки підставою для донарахування контролюючим органом відповідних грошових зобов`язань стало отримання контролюючим органом від Департаменту адміністрування митних платежів та митно тарифного регулювання листа від 19.10.2020 р., з яким контролюючому органу надіслана відповідь уповноваженого органу Німеччини, згідно чого уповноважений орган Німеччини не підтвердив автентичність декларації про походження, а також повідомив, що експортер «SMS qroup GmbH» не складав та не підписував інвойс проформу від 09.01.2019 р. №2008000 та декларацію походження в ній.

Так, дійсно, судом встановлено та відповідачем не заперечується той факт, що поставка товару відбувалася дев`ятнадцятьма партіями та на кожну партію товару експортером оформлювалися 19 інвойсів із зазначенням тексту декларації інвойс: The exporter of the products covered by this document (customs authorization №DE/8100/ЕФ1288)… declares that except where otherwise clearly indicated, these products are of (EEC) preferential oriqin.», але відповідачем зазначені інвойси не направлялися до уповноваженого органу Німеччини для встановлення походження товару, та й, взагалі, не приймалися до уваги та не досліджувалися.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що фактично до уповноваженого органу Німеччини направлена інвойс проформа від 09.01.2019 р. №2008000 та декларація походження в ній, складені самим позивачем, яку експортер, взагалі, не оформляв, а товар згідно чого не поставляв.

Також суд зазначає, що оскільки експортер в Німеччині не оформляв направлений інвойс проформу, експертиза і не могла підтвердити ні справжність свідоцтва преференції, ні походження відповідних виробів, так як, напевно, відсутні необхідні документи.

Крім того, статтею 77 КАС України передбачено, що «1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Однак, відповідач направивши для дослідження інвойс проформу на весь поставлений товар, складений позивачем, за яким товар, взагалі не поставлявся та за який, не відомо, чи знав експортер, але не направив для дослідження 19 інвойсів, складених експортером, за якими, саме, поставлявся товар.

Таким чином, висновок відповідача базується на припущеннях, не доведених належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідач, обгрунтовуючи свою позицію, посилається на постанову Верховного Суду від 11.04.2022 р. по справі № 260/2805/20.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що у вищезазначеній постанові уповноважений орган Словацької Республіки повідомив, що експортер транспортних засобів не зміг подати відповідні документи, що підтверджують їхній статус походження». Крім того, як слідує з зазначеної постанови Верховного Суду до перевірки уповноваженому органу Словацької Республіки направлявся інвойс, за яким поставлявся товар.

Також Верховний Суд в постанові зазначив, що відповідно статті 33 Протоколу 1 до Угоди, саме, результати перевірки підтверджень походження товару, є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції.

В даній же справі, відповідач направив на перевірку інвойс проформу, яку експортер не складав, товар нею не поставлявся, а - відповідно така інвойс проформа не є належним доказом походження товару, поставленого за іншими інвойсами, що знаходяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач, всупереч ч.2ст. 77 КАС України, не довів правомірність своїх рішень, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що позивач при поданні позову сплатив судовий збір в розмірі 24 810 грн та при поданні апеляційної скарги 37 215 грн, а всього 62 025 грн, що підлягають поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 315,317,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 р. скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 06.01.2022 р. № 0000005/7.5-19 та № 0000006/7.5-19.

Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» судові витрати за сплату судового збору в розмірі 62 025 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова