Справа № 280/554/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2023 р. справа № 280/554/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пунктів 4 і 5 наказу за №321 від 19.11.2022 -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , військовослужбовець) звернувся до Запорізького окружного адміністративний суду з адміністративним позовом до 102-ї окремої бригади територіальної оборони імені ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частини НОМЕР_1 ) (надалі по тексту також - відповідач, військова частина, в/ч НОМЕР_1 , Військова частини НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункти 4 і 5 наказу Військової частини НОМЕР_1 за №321 від 19.11.2022 (надалі по тексту також - оскаржуваний наказ);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити кошти, яких ОСОБА_1 був позбавлений за місяць листопад 2022 року.

Дана позовна заява до суду надійшла засобами електронного зв`язку на електрону пошту із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 19.01.2023" та підписана електронно-цифровим підписом належного ОСОБА_1 .

Ухвалою від 25.01.2023 Запорізький окружного адміністративний суд матеріали адміністративної справи №280/554/23 передав на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю, так як офіційне місце реєстрації відповідача значиться в юрисдикції Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Вказані матеріали адміністративної справи надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 20.02.2023 засобами поштового зв`язку. Згідно із витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, після визначення складу суду справу передано 20.02.2023 на розгляд судді Чуприні О.В.

Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправно і не мотивовано, на думку позивача, прийняті пункти 4 і 5 наказу за №321 від 19.11.2022 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оголошення дисциплінарного стягнення - "сувора доган" та позбавлення щомісячної премії і додаткової винагороди за листопад 2022 року.

Мотивуючи позовну заяву ОСОБА_2 вказує, що як старший солдат (водій управління мінометної батареї) 23.09.2022 отримав травму у зоні бойових дій. 08.11.2022 в м. Калуш Івано-Франківської області був виписаний з лікувального закладу КНП "Калуська ЦРЛ". В медичних документах, отриманих в день завершення лікарняного визначено, що позивач продовжує хворіти і рекомендовано іммобілізацію (гіпс на правій нижній кінцівці) на два місяця та ходьба за допомогою милиць. Після проходження військово-лікарської комісії позивачу визначено необхідність відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. У зв`язку із вказаним ОСОБА_2 09.11.2022 прибув у місце розташування військової частини в м. Калуші за юридичної адресою знаходження військової частини з метою оформлення і передачі необхідних документів. Так як посадові особи групу персоналу військової частини були відсутні за юридичною адресою відповідача у зв`язку із тимчасовим вибуттям для виконання бойових завдань у Запорізьку область, позивачем після складання в присутності військовослужбовців частини рапорту про надання відпустки за станом здоров`я, прийнято рішення передати відповідні документи до групу персоналу через іншого військовослужбовця. Про такі обставини, як вказує, позивач телефонним зв`язком повідомив свого безпосереднього командира майора ОСОБА_3 та командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 . Останній усно погодився підписати рапорт про відпустку, але запевнив позивача, що відпускний лист він не отримає на руки. 16.11.2022 позивач зателефонував підполковнику ОСОБА_5 для з`ясування обставини погодження рапорту для надання відпустки за станом здоров`я, у відповідь на що, як вказує ОСОБА_2 , відмову у погодженні порушеного питання без прибуття до місця фактичного розташування штабу і командування військової частини. 17.11.2022 позивачу зателефонував заступник командира військової частини та повідомив, що у випадку неприбуття до одного із населених пунктів Дніпропетровської області позивачу грозить кримінальне провадження з приводу самовільного залишення військової частини. ОСОБА_2 19.11.2022 прибув до визначеного населеного пункту Дніпропетровської області, яке як вважає позивач не відповідає місцю розташування військової частини, визначеного бойовим наказом відповідача. У вказаному населеному пункті в присутності посадових осіб відповідача 19.11.2022 позивач (склав) два рапорти з поясненнями про причини відсутності у військовій частині. 20.11.2022 командування військової частини у грубій формі із приниженням гідності підлеглого з явно упередженим ставленням оголошено дисциплінарне стягнення, оформлене оскаржуваним наказом. Позивач вважає, що посадові особи відповідача при проведенні службового розслідування порушили наказ Міністерства оборони України №608 від 21.11.2007, зокрема, не було вжито заходів щодо всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, а саме не взято до уваги пом`якшуючі обставини щодо фізичного обмеження у пересуванні з іммобілізацією на нозі та на милицях, в тому числі відповідного запису "продовжує хворіти" у графі "Приступити до служби" в документі №449 від 08.11.2022 "Довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України".

Окремо позивач просить у розгляді справи врахувати постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2022 у справі №332/2920/22 (провадження №3/332/1527/22), якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 17211 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Так як протиправним наказом окрім застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани позивача позбавлено щомісячної премії та додаткової винагороди, то ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача нарахувати таку складову грошового забезпечення за листопад 2022 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження і залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків.

27.02.2023, 02.03.2023, 03.03.2023 позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, подавши відповідні заяви разом із письмовими доказами до суду засобами електронного зв`язку на електрону пошту із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 27.02.2023, 02.03.2023" та підписані електронно-цифровим підписом належного ОСОБА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.03.2022 відкрито провадження в адміністративній справі. Цією ж ухвалою суд витребував в позивача та відповідача необхідні пояснення та письмові докази на засвідчення відповідних обставин і спростування доводів позивача.

21.03.2022, 22.03.2022, 05.04.2023 від відповідача і позивача надійшли відзив на позов, додаткові письмові пояснення та відповідь на відзив із відповідними письмовими доказами.

Відповідач 21.03.2023 скористався правом на подання відзиву на позов №381 від 21.03.2023 (а.с.160-168 том І). Відповідач не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. 24.04.2022 згідно бойового розпорядження Військова частина НОМЕР_1 в повному складі вибула з АДРЕСА_3 на виконання бойових завдань до Запорізької області, де перебуває на даний час. Позивача, за погодженням з командуванням, 28.09.2022 була надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. З 26.10.2022 по 08.11.2022 продовжував перебувати на лікарняному. 08.11.2022 ОСОБА_2 виписаний із лікувального закладу в м. Калуші. Згідно чинного законодавства військовослужбовець повинен був з`явитися в розташування Військової частини НОМЕР_1 , а саме в один із населених пунктів Пологівського району Запорізької області, протягом двох діб. Проведеною перевіркою від 12.11.2022 наявності особового складу військової частини встановлено відсутність позивача за місцем несення служби. Командуванню військової частини не було відоме місце перебування ОСОБА_6 з 09.11.2022 по 19.11.2022. ОСОБА_2 не надав жодних документів щодо правових підстав своєї відсутності у розташуванні військової частини за вказаний період, в тому числі які б пояснювали нез`явлення його вчасно з поважних причин на службу після звільнення з лікувального закладу. Також, як вважає відповідач, відсутні дані щодо звернення позивача із службових питань у формі рапорту як передбачено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України до свого безпосереднього начальника, або до наступного прямого начальника. В ході службового розслідування, розпочатого 12.11.2022, не встановлено інших об`єктивних підстав нез`явлення вчасно на службу після звільнення з лікувального закладу. Відтак, за вказаною подією, за незадовільне виконання службових обов`язків та безвідповідальне ставлення до виконання вимог військової служби, наказом Військової частини НОМЕР_1 за №321 від 19.11.2022 на старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та позбавлено щомісячної премії і додаткової винагороди. Окрім цього, по даному факту складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВІ №12 від 19.11.2022. У зв`язку із вказаним відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 18.04.2023 постановлено ухвалу про витребування доказів (а.с.54-58 том ІІ).

Відповідач 19.04.2023 і 08.06.2023 на виконання вимог ухвал суду подав в суд відповідні докази (а.с.63-67, 91-104 том ІІ).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяв, відповідь на візив, додаткові пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Старший солдат ОСОБА_1 з 10.03.2022 по 31.08.2022 та з 01.09.2022 по день прийняття оскаржуваного наказу (19.11.2022) на підставі наказів відповідача №14 від 10.03.2022 і №187 від 01.09.2022 перебував на посаді діловод групи логістики та водія відділення управління мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 (а.с.170, 194 том І; а.с.66 том ІІ).

Внаслідок отриманої травми ноги на підставі довідки військової лікарської комісії №3815 від 28.09.2022 старшому солдату за мобілізацією ОСОБА_7 надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів.

На підставі вказаного оформлено відпускний квиток №154 від 29.09.2022, на підставі якого позивача звільнено у відпустку у зв`язку з хворобою терміном на 30 днів з 29.09.2022 року до 28.10.2022.

Як пояснює ОСОБА_2 26.10.2022, перебуваючи у відпустці з гіпсовою іммобілізацією (в стані знерухомлення - фіксація перелому кістки шляхом використання стандартних шин чи імпровізованих засобів), спускаючись у власному будинку сходами з п`ятого поверху на милицях з гіпсом на нозі, спіткнувся і повторно травмував праву ногу в місці гомілкової кістки та ступні.

Із закритим переломом задньо-латерального відростка правої таранної кістки без зміщення, закритим авульсивним переломом верхівки латеральної кісточки правого гомілково-стопного суглоба, позивач був госпіталізований до Калуської ЦРЛ, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія довідки голови ВЛК КНП "Калуська ЦРЛ" №404 від 28.10.2022.

Начальник Калуського районного територіального центу комплектування та соціальної підтримки, полковник ОСОБА_8 повідомленням №7/4188 від 29.10.2022 інформував командира Військової частини НОМЕР_1 , що старший солдат ОСОБА_2 , який прибув у відпустку у зв`язку з хворобою на підставі відпускного квитка №154 від 29.09.2022, з 26.10.2022 знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП "Калуська ЦРЛ" (а.с.146 том І).

Матеріали адміністративної справи засвідчено, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП "Калуська ЦРЛ" в період з 26.10.2022 року до 08.11.2022.

Згідно довідки ВЛК №196 від 08.11.2022 та довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №449 від 08.11.2022 водій мінометної батареї взводу управління Військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 був виписаний із лікувального закладу КНП "Калуська ЦРЛ" 08.11.2022 (а.с.6, 8 том І).

Як слідує із змісту довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №449 від 08.11.2022 водій мінометної батареї взводу управління Військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 - "продовжує хворіти" (а.с.148 том І).

В процесуальних заявах по справі позивача наполягає на тому, що з врахуванням рекомендацій лікарів, вказаних у виписці з історії хвороби №7654 від 08.11.2022 про іммобілізацію впродовж 2 місяців з моменту первинної травми (а.с.147 том І), ОСОБА_9 прийнято рішення особисто подати рапорт на ім`я командира військової частини про надання відпустки терміном на 30 днів за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК.

09.11.2022, наступного дня після виписки з лікарні, прибув у місце постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у місці постійної дислокації Військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 у присутності свідків - військовослужбовців тієї ж військової частини ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 написано рапорт про прохання надати відпустку на 30 днів згідно довідки №196 військово-лікарської комісії.

За доводами ОСОБА_6 , з огляду на характер травм, та фізичної обмеженості у вільному пересуванні (відповідно до рекомендацій у виписці з історії хвороби №7654 від 08.11.2022 - ходьба за допомогою милиць без навантаження на травмовану кінцівку), позивачем прийнято рішення передати пакет документів для надання відпустки, військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 , який 10.11.2022 збирався відбути до місця тимчасової дислокації Військової частини НОМЕР_1 у зоні бойових дій.

Про такі події (причини неможливості виконання військового обов`язку, про складання рапорту і передачу документів до штабу військової частини за тимчасовим місцем дислокації відповідача), як вказує ОСОБА_2 , за допомогою телефонного зв`язку повідомив свого безпосереднього командира майора ОСОБА_3 та командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 .

Надалі відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) №318 від 12.11.2022 "Про проведення службового розслідування по факту несвоєчасного прибуття без поважних причин на службу після звільнення з лікувального закладу вчиненого в умовах воєнного стану" створена комісія та проведено відповідне розслідування (а.с.177-178 том І).

У своїм поясненнях позивач вказує, що 17.11.2022 йому зателефонував військовослужбовець, який представився тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира Військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_14 , який попередив про необхідність прибуття до відповідного населеного пункту Дніпропетровської області з метою з`ясування питання відсутності за місцем несення військової служби.

19.11.2022, як стверджує позивач, він на милицях з гіпсовою іммобілізацією на правій нижній кінцівці, прибув до визначеного населеного пункту Дніпропетровської області, де у приміщенні групи персоналу надав оригінали довідки №196 від 08.11.2022 та довідки №449 від 08.11.2022.

На підставі вказаних документів, в ході службового розслідування, позивач на ім`я командира військової частини склав рапорт про причини відсутності на військовій службі з 09.11.2022 по 19.11.2022 (а.с.195-196).

Документи прийняв начальник групи персоналу старший лейтенант ОСОБА_15 .

20.11.2022 на вимогу тимчасово виконуючого обов`язків заступника командира з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_16 , позивачем на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , складено і подано також рапорт про обставини отримання травми від 26.10.2022 (а.с.150 том І)

У відповідності до описової та мотивувальної частини акта службового розслідування від 19.11.2022 (а.с.179-183 том І):

- "Згідно чинного законодавства даний військовослужбовець повинен був з`явитися в розташування Військової частини НОМЕР_1 , а саме населений пункт АДРЕСА_4 протягом двох діб. Проведеною перевіркою від 12.11.2022 наявності особового складу військової частини встановлено відсутність військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_1 за місцем несення служби. Про місце перебування вищевказаного військовослужбовця з 09.11.2022 не відоме. Щодо правових підстав відсутності в розташуванні Військової частини НОМЕР_1 , а саме не з`явлення його вчасно без поважних причин на службу після звільнення з лікувального закладу, старший солдат ОСОБА_1 не надав жодних документів. Також відсутні дані щодо його звернення із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, або до наступного прямого начальника. Розслідуванням також не встановлено інших об`єктивних підстав нез`явлення вчасно на службу після звільнення з лікувального закладу.";

- "Причиною є незадовільне виконання своїх службових обов`язків та безвідповідальне ставлення старшого солдата ОСОБА_1 до виконання вимог військової служби".

За наслідками службового розслідування наказом Військової частини НОМЕР_1 за №321 від 19.11.2022 за фактом несвоєчасного прибуття без поважних причин на службу після звільнення з лікувального закладу з 09.11.2022 по 18.11.2022 в умовах воєнного стану:

- за порушення вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України "Про оборону України", статей 1, 2, 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 за №548-ХІV, статті 4 та розділу 3 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, накладено дисциплінарне стягнення на старшого солдата ОСОБА_1 - "сувора догана" (пункт 4);

- помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику служби Військової частини НОМЕР_1 доручено забезпечити виконання вимог наказу в частині позбавлення старшого солдата ОСОБА_1 щомісячної премії та додаткової винагороди (пункт 5).

Крім того, виходячи із пункту 2 наказу Військової частини НОМЕР_1 за №321 від 19.11.2022 у відношенні до військовослужбовця ОСОБА_6 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 17211 КУпАП.

Не погоджуючись із результатами службового розслідування та вважаючи протиправними пункти 4 і 5 наказу Військової частини НОМЕР_1 за №321 від 19.11.2022, позивач звернувся в суд за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 11 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не надається.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначають приписи Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 за №548-XIV (надалі по тексту також - Закон №548-XIV).

У досліджуваному випадку суд застосовує положення коментованого закону в редакції, яка була чинною станом на жовтень-листопад 2022 року, так як з 2023 року суттєво змінилися окремі норми даного законодавчого акту в частині правовідносин із забезпечення лікувально-профілактичних заходів військовослужбовців.

В силу вимог статті 58 Закону №548-XIV командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою, серед іншого, за збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу.

Згідно статті 233 Закону №548-XIV збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Піклування командира (начальника) про здоров`я підлеглих є одним з основних його обов`язків у діяльності щодо забезпечення постійної бойової готовності військової частини (підрозділу).

Основними лікувально-профілактичними заходами є диспансеризація, амбулаторне, стаціонарне і санаторно-курортне лікування військовослужбовців (стаття 246 Закону №548-XIV).

Статтею 257 Закону №548-XIV визначено, що висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб. У разі потреби термін звільнення може бути продовжено. Рекомендації лікаря (фельдшера) про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків підлягають виконанню посадовими особами.

По закінченні терміну звільнення за висновком лікаря військовослужбовці мають бути направлені у разі потреби на повторний медичний огляд. Про звільнення від виконання службових обов`язків офіцерів і військовослужбовців військової служби за контрактом на підставі довідки лікаря (фельдшера) і про вихід їх на службу після хвороби оголошується в наказі по військовій частині.

Відповідно до статті 261 Закону №548-XIV про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я.

Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Начальник військового закладу охорони здоров`я на виконання статті 262 Закону №548-XIV зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Позивач в письмових поясненнях по суті спору та у відповіді на відзив вказав на існування обставин, перевірка змісту яких, на переконання суду, має істотне та суттєве значення для з`ясування питань:

- "чи мало місце доповідь позивачем свого безпосереднього начальника про фактичне місце перебування та неможливість прибуття з поважних причин на службу після звільнення з лікувального закладу за період з 09.11.2022 по 19.11.2022"?

- "чи вчиняв позивач як військовослужбовець належні заходи та дії, залежні від нього, зважаючи на наявні засоби та можливості із урахуванням фізичного стану, для доповіді свого безпосереднього начальника чи прямого наступного начальника і оформлення відповідного рапорту з метою надання відпустки за станом здоров`я з 09.11.2022"?

В контексті порушеного питання правове регулювання останнього здійснюється в першу чергу у відповідності до статей 12 і 14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України".

Так, в силу вимог статті 12 Закону №548-XIV про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Закону №548-XIV).

ОСОБА_1 наполягає на своїх доводах про те, що він у встановленому порядку та своєчасно, починаючи з 09.11.2022, вчиняв дії щодо доведення до відома свого безпосереднього командира та командування Військової частини НОМЕР_1 про обставину неможливості прибуття до розташування частини та необхідності на підставі рапорт надання йому відпустки за станом здоров`я. До таких обставин (обізнаності, телефонне спілкування, передача копії документів засобами телефонного/мобільного зв`язку, складання і передача рапорту, його реєстрація/не здійснення реєстрації), як вважає позивач, були залучені наступні військовослужбовці такі як: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та ОСОБА_15 .

Згідно змісту рапорту командира мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 19.11.2022, наявного в матеріалах службового розслідування як його складова, "…старший солдат ОСОБА_1 не повернувся після відпустки на оздоровлення вчасно, яка мала закінчитися 27.10.2022 включно. Даний військовослужбовець повідомляв мене в телефонному режимі про своє місцезнаходження, але офіційних документів про свою відсутність після завершення відпустки до групи персоналу не подавав" (а.с.198 том І).

В ході розгляду адміністративної справи на виконання ухвали суду від 18.04.2023 командування Військової частини НОМЕР_1 надало в суд рапорти військовослужбовців, на яких у своїх поясненнях вказує позивач як таких, за допомогою яких ОСОБА_1 намагався, за його доводами, передати до служби персоналу рапорт про надання йому відпустки за станом здоров`я та/або доводив до їх відома про причини неможливості прибуття до безпосереднього місця несення служби і виконання з 09.11.2022 військово обов`язку за станом здоров`я.

Так, відповідно до рапорту командира мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 04.06.2023, останній, поряд з іншим, підтвердив таке "… ОСОБА_1 надіслав мені фото своєї зламаної ноги засобами телефонного зв`язку, що не є підставою для неприбуття до військової частини після звільнення з лікувального закладу, жодних усних пояснень (доповіді, повідомлення) про неможливість прибуття до місця тимчасової дислокації Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не надав, та по даному факту жодного спілкування в мене з вищевказаним військовослужбовцем не було. Також дійсно доповідаю, що я не отримував жодних повідомлень від ОСОБА_1 з вмістом рапорту щодо надання йому відпустки за станом здоров`я від 09.11.2022 із додатками з метою їх передачі до командування Військової частини НОМЕР_1 для розгляду та вирішення по суті" (а.с.94 том ІІ).

Із вказаних двох рапортів слідує наступне:

- командир мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_23 підтверджує розмову за допомогою телефонного зв`язку із старшим солдатом ОСОБА_9 , що свідчить про обізнаність як останнього так і його безпосереднього командира про номера мобільних телефонів один одного, за допомогою яких вони забезпечували комунікацію та зв`язок;

- командир мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_23 підтверджує, що після першої відпуски за станом здоров`я, завершення якої мало місце в кінці жовтня 2022 року, за допомогою телефонного зв`язку старший солдат ОСОБА_2 ініціював розмову із своїм безпосереднім командиром та як мінімум доповів про своє місце знаходження;

- командир мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_23 підтверджує, що він за допомогою зв`язку, який забезпечує мобільний зв`язок, отримав від старшого солдата ОСОБА_6 фотозображення зламаної ноги останнього.

Продовжуючи перевірки саме цієї обставини та надання їй оцінки в контексті спірних правовідносин, особливої уваги заслуговує те, що відповідач як сторона у справі, в тому числі і безпосередньо командир мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_23 , не заперечують інформацію про особистий номер мобільного телефона останнього, відомості про який містяться на зображенні копії екрану пристрою мобільного телефонного зв`язку, поданого позивачем у вигляді "screenshot" оформленого письмовим документом як доказ запису в телефонній книжці мобільного пристрою, належного ОСОБА_1 .

Позивач представ відомості обміну повідомленнями та інформацією з ОСОБА_24 , сформованої у програмному додатку "WhatsApp" (а.с.55-58, 154-159 том І) за 9 і 10 листопада 2022 року із відомостями про направлення відповідної інформації та її перегляду.

Серед надісланих 09.11.2022 о 15:05 год. і 15:13 год. є файли із зображенням (у вигляді фотографії) рапорту позивача, довідки військово-лікарської комісії №196 від 08.11.2022 і довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №449 від 08.11.2022.

Підсумовуючи саме цю спірну обставину ОСОБА_23 як безпосередній начальник позивача таки підтверджує отримання засобами мобільного (телефонного) зв`язку фотозображення зламаної ноги ОСОБА_1, разом з тим у рапорті, складеного під час розгляду адміністративної справи, заперечує "отримання повідомлень від ОСОБА_1 з вмістом рапорту щодо надання йому відпустки за станом здоров`я від 09.11.2022 із додатками з метою їх передачі до командування Військової частини НОМЕР_1 для розгляду та вирішення по суті".

В той же час, із поданих позивачем зображень екрану мобільного телефону повідомлення з зображеннями (у вигляді фотографі) зображення зламаної ноги ОСОБА_6 , рапорту позивача, довідки військово-лікарської комісії №196 від 08.11.2022 і довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №449 від 08.11.2022, сформованих і надісланих у програмному додатку "WhatsApp", були переглянуті одержувачем 09.11.2022 о 15:04 год. (а.с.154 том І), 09.11.2022 о 15:05 год. (а.с.155 том І), 10.11.2022 о 15:27 год. (а.с.56 том І) і 10.11.2022 о 15:27 год. (а.с.156 том І).

Перевіряючи та відповідно оцінюючи обставини в частині вжиття позивачем достатніх і належних заходів для доповіді своєму безпосередньому начальнику чи прямому начальнику про причини неприбуття на службу та оформлення й передачі до штабу Військової частини НОМЕР_1 рапорту з метою надання відпустки за станом здоров`я з 09.11.2022, суд виходить із наступного.

Так, стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_25 03.06.2023 рапортувала наступне "…09.11.2022 перебувала за місцем служби (бухгалтер 2-ої категорії фінансово-економічної служби в той час) в пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_1 . 09.11.2022 військовослужбовець ОСОБА_1 прибув за місцем юридичної дислокації Військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до майора ОСОБА_26 , який на той час виконував обов`язки начальника штабу територіальної оборони району №2. Під час спілкування з майором ОСОБА_27 09.11.2022 військовослужбовцем ОСОБА_1 за місцем юридичної дислокації Військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , останнім було задано питання про отримання погодження щодо надання відпустки згідно наданого ним рапорту про надання відпустки за станом здоров`я. Вище згадану інформацію про отримання погодження ОСОБА_27 було передано в телефонному режимі до групи персоналу Військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться в зоні бойових дій" (а.с.96 том ІІ).

Тимчасово виконуючий обов`язків помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника ФЕС Військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_28 у рапорті від 07.06.2023 пояснив, що : "…09.11.2022 виконувала свої посадові обов`язки (провідний бухгалтер Військової частини НОМЕР_1 ) в пункті постійної дислокації. 09.11.2022 військовослужбовець ОСОБА_1 прибув за місцем юридичної дислокації Військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , де ми з ним спілкувалися. Військовослужбовець ОСОБА_1 сказав, що прибув для вирішення питання про отримання погодження на надання відпустки за станом здоров`я та складання/написання на території військової частини рапорту про надання відпустки за станом здоров`я. Далі військовослужбовець ОСОБА_1 спілкувався з майором ОСОБА_27 в сусідньому кабінеті, результати їхнього спілкування мені не відомі" (а.с.101-102 том ІІ).

В розгляді прави начальник групи цивільно-військового співробітництва Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_21 03.06.2023 склав рапорт, в якому відзначив наступне: "…09.11.2022 виконував обов`язки начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 та перебував на пункті постійної дислокації. 09.11.2022 військовослужбовець ОСОБА_1 прибув за місцем юридичної дислокації Військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , де ми з ним і спілкувалися в цей день. Під час спілкування 09.11.2022 з військовослужбовцем ОСОБА_1 , за місцем юридичної дислокації Військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , ним було піднято питання про отримання погодження на надання відпустки за станом здоров`я та складання/написання на території військової частини рапорту про надання відпустки за станом здоров`я. Оскільки вирішення даного питання не входить до моїх посадових обов`язків, дану запитувану інформацію про отримання погодження мною було передано в телефонному режимі до групи персоналу Військової частини НОМЕР_1 , на що отримав наступну відповідь про те, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації щодо України, 24.02.2022 згідно указу Президента України було введено воєнний стан на всій території держави. 24.04.2022 згідно бойового розпорядження Військова частина НОМЕР_1 в повному складі вибула на виконання бойових завдань до Запорізької області, де перебуває на даний час, а отже і подавати рапорт на відпустку за станом здоров`я, а в подальшому отримати відпускний квиток ОСОБА_1 може тільки за місцем тимчасової дислокації Військової частини НОМЕР_1 " (а.с.99-100 том ІІ).

Стрілець стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 Військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_29 в своєму рапорті від 06.06.2023 про спірні обставини зазначив: "…мною було отримано документи від ОСОБА_1 10.11.2022 з метою їх передачі до командування Військової частини НОМЕР_1 , а саме чи був це рапорт про надання відпустки за станом здоров`я від 09.11.2022 (із додатками) знати не можу, оскільки документи передавались мені в папці, яку я не відкривав. Дана папка з документами була залишена мною на командному пункті, а саме в штабі Військової частини НОМЕР_1 " (а.с.104 том ІІ).

Відстежуючи рух "папки з документами", яку сержант ОСОБА_29 підтвердив, що залишив в штабі Військової частини НОМЕР_1 за місцем тимчасової дислокації, суд отримав від відповідача письмові пояснення начальника групи персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_15 від 03.06.2023, в якому останній відзначив таке : "…спілкування і отримання в період з 10 по 19 листопада 2022 від ОСОБА_22 рапорту ОСОБА_1. про надання відпустки на 30 діб за станом здоров`я не пам`ятаю". При цьому в іншому письмовому поясненні за той же день ОСОБА_30 пояснив : "…до нетаємного діловодства Військової частини НОМЕР_1 від ОСОБА_1 безпосередньо чи від іншого військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 за період з 8 по 19 листопада 2022 року рапорту про надання відпустки на 30 діб за станом здоров`я не надходило та не зареєстровано" (а.с.97, 98 том ІІ).

Серед іншого, командир Військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_31 в своїх письмових поясненнях стверджує, що : "… ОСОБА_1 не доводив до мого відома жодним чином інформації про його перебування на лікарняному в період з 08.11.2022 по 19.11.2022" (а.с.92-93 том ІІ).

Також головний сержант мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_32 у рапорті від 04.06.2023 доповідає: "…я заперечую факт спілкування із ОСОБА_13 та отримання документів, в тому числі і рапорту про надання відпустки за станом здоров`я від 09.11.2022 із додатками, з метою передачі до ОСОБА_15 для відповідної реєстрації, а надалі до безпосереднього керівництва і командування Військової частини НОМЕР_1 для розгляду та вирішення. Я жодним чином не спілкувався з ОСОБА_1 в період з 11.11.2022 по 19.11.2022, в тому числі за допомогою телефонного зв`язку про обставини передачі/не передачі, а також прийняття/не прийняття на реєстрацію ОСОБА_15 рапорту про надання відпустки за станом здоров`я від 09.11.2022" (а.с.95 том ІІ).

На підставі вказаних доказів і матеріалів справи суд встановив наступне.

В розгляді справи є недоведеним факт безпосередньої доповіді ОСОБА_1 командиру Військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_5 про обставини неможливості прибуття на наступний після завершення лікарняного день (09.11.2022) до тимчасового розташування частини та необхідності на підставі рапорт від 09.11.2022 надання йому відпустки за станом здоров`я.

Позивач не надав суду жодного доказу спілкування в будь-який який спосіб, в тому числі за допомого мобільного (стільникового) зв`язку із підполковником ОСОБА_33 .

Разом з тим, як визначено приписами статті 12 Закону №548-XIV про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків військовослужбовець зобов`язаний в першу чергу доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Для суду є очевидною і встановленою обставина, яка підтверджується матеріалами справи, що після завершення лікарняного (08.11.2022) командир мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_23 отримав доповідь від старшим солдатом ОСОБА_9 у формі:

- розмови за допомогою телефонного зв`язку про своє місце знаходження (м. Калуш як населений пункт, в якому завершилося лікування згідно лікарняного листка та місця постійного проживання військовослужбовця);

- фотозображення фізичного стану військово службовця (зламаної ноги).

В матеріалах справи міститься, подана позивачем, копія такого зображенні екрану пристрою мобільного телефонного зв`язку, оформленого у вигляді "screenshot" як письмовий документ про сформовану і збережену інформацію в мобільному пристрої, належного ОСОБА_1 .

Позивач наполягає на тому, що саме така фотографія його фізичного стану (стопа правої ноги без взуття, а зафіксована особа стоїть із утриманням в обидвох руках милиць) передана (надіслана) 09.11.2022 о 15:04 год. шляхом обміну повідомленнями та інформацією з ОСОБА_24 за допомогою програмного додатку мобільного пристрою "WhatsApp" (а.с.154 том І).

ОСОБА_34 визнає таку обставину.

Суд вважає, що такий спосіб доповіді військовослужбовця своєму безпосередньому начальникові не суперечить положенням статті 12 Закону №548-XIV. Із такої доповіді, на переконання суду, можливо усвідомити чи принаймні припустити, що доповідач доводить інформацію про свої причини неможливості прибуття для виконання військового обов`язку до місця тимчасової дислокації військової частини.

З рештою, як зазначено вище по тексту судового рішення, виходячи із матеріалів справи суд критично оцінює пояснення майора ОСОБА_3 про те, що він не отримував від ОСОБА_6 засобами телефонного зв`язку фотозображення рапорту про надання відпустки від 09.11.2022 та довідки військово-лікарської комісії і довідки про тимчасову непрацездатність від 08.11.2022 із рекомендаціями щодо необхідності продовження лікування.

Суд відзначив, що ні відповідач як суб`єкт владних повноважень ні майор ОСОБА_23 , який перебуває на службі у відповідача, не заперечили приналежність конкретного номера мобільного телефона (а.с.55 том І), поданого позивачем в суд як доказ ідентифікації у телефонному записнику відомостей про контактний номер свого безпосереднього начальника, за допомогою якого позивач спілкувався та обмінювався інформацією із останнім.

Як свідчать матеріали справи, із поданих позивачем зображень екрану мобільного телефону повідомлення з фотозображення зламаної ноги ОСОБА_6 , рапорту позивача, довідки військово-лікарської комісії №196 від 08.11.2022 і довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №449 від 08.11.2022, сформованих і надісланих у програмному додатку "WhatsApp", були переглянуті одержувачем 09.11.2022 о 15:04 год. (а.с.154 том І), 09.11.2022 о 15:05 год. (а.с.155 том І), 10.11.2022 о 15:27 год. (а.с.56 том І) і 10.11.2022 о 15:27 год. (а.с.156 том І).

Крім того, серед надісланої позивачем інформації міститься також текстове повідомлення за 10.11.2022 о 15:27 год. наступного змісту : "Я оригінали передав, ОСОБА_35 з 1 роти їх передасть у строєву службу. ОСОБА_36 обговоріть моє питання з комбатом будь-ласка" (а.с.157 том І).

У розгляді даної справи відповідач не пояснив перед судом про причини не здійснення доповіді майора ОСОБА_3 командиру Військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_5 про обставини неможливості прибуття ОСОБА_9 на наступний після завершення лікарняного день до тимчасового розташування військової частини, виходячи із того, що ОСОБА_23 був обізнаний про фізичний стан і місце перебування у зв`язку із цим свого підлеглого військовослужбовця.

Перевіряючи питання чи вживав, окрім вказаного, позивач достатніх заходів для того щоб, зважаючи на свій фізичний стан, здійснити залежні від нього дії для оформлення відпустки за стоном здоров`я, складання для цього відповідного рапорту із підтверджуючими документами та реєстрації його, чи передачі для реєстрації до військової частини, суд встановив таке.

Стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_25 та тимчасово виконуючий обов`язків помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника ФЕС Військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_28 підтвердили обставину прибуття ОСОБА_1 09.11.2022 (на наступний день після завершення лікарняного) за місцем юридичної дислокації Військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , для вирішення питання надання відпустки за станом здоров`я і написання у зв`язку із цим відповідного рапорту.

Начальник групи цивільно-військового співробітництва Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_21 засвідчив факт спілкування 09.11.2022 із позивачем по питанню отримання погодження на надання відпустки за станом здоров`я та складання/написання на території військової частини рапорту про надання відпустки за стоном здоров`я.

Майор ОСОБА_21 підтвердив обставину передання за допомогою телефонного зв`язку до групи персоналу Військової частини НОМЕР_1 запитувану ОСОБА_9 інформації про отримання погодження, та отримання у зв`язку із цим відповіді від відповідальних посадових осіб відповідача про необхідність подання рапорту на відпустку за станом здоров`я та подальшого отримання відпускного квитка саме за місцем тимчасової дислокації Військової частини НОМЕР_1 в Запорізькій області.

Стрілець стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 Військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_29 підтвердив отримання і передачу певного пакету із документами та його доставку в штаб частини тобто за місцем тимчасового розташування відповідача.

Звісно, в період воєнного стану та постійного виконання бойових завдань військовослужбовцями Військової частини НОМЕР_1 , неможливо забезпечити за описаних ОСОБА_37 умов передачі документів належного збереження та як наслідок реєстрації службових документів. Такий спосіб передачі документів не створює бездіяльність чи протиправність зі сторони посадових осіб групи персоналу військової частини, чи іншої посадової особи відповідача.

Позивач міг би вжити більш дієвих та надійних способів передачі оригіналу власного рапорту і необхідних до нього документів в період з 09.11.2022 по 19.11.2022, в порівнянні із тим, який він обрав.

В той же час, незважаючи на вказане, в контексті поведінки військової частини у відношенні до військовослужбовця суд формує наступні висновки.

Дійсно служба у Збройних Силах України, особливо в умовах воєнного часу, повинна ґрунтуватися на принципах єдиноначальства, субординації і підпорядкування військовослужбовців своєму командуванню та неухильного дотримання Статуту, а також наказів командування.

Військовослужбовець повинен сумлінно виконувати власний військовий обов`язок та вживати усіх можливих і залежних від нього дій для забезпечення в разі настання відповідних обставин доповіді своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, в тому числі неможливості з тих чи інших причин прибуття до місця дислокації свого підрозліду в складі військової частини для виконання військового обов`язку.

На військовослужбовця покладається обов`язку із вчинення доповіді, обираючи ту форму чи спосіб повідомлення який є найбільш можливим, дієвим та ефективним із поданням, у разі необхідності і наявності, підтверджуючих даних чи доказів, на яких ґрунтується відповідна доповідь. В свою чергу, безпосередній начальник чи командування військової частини повинні сприяти на скільки це можливо, а не відсторонюватися чи навіть перешкоджати в отриманні доповіді свого підлеглого військовослужбовця, не проявляючи при цьому формальний підхід. В даному випадку саме на безпосереднього начальника чи командування військової частини покладається обов`язок оцінити зміст і повноту доповіді, вивчення порушеного ним питання та перевірки даних чи доказів, покладених в основу відповідної доповіді.

За умови наявної у позивача травми однієї ноги (перелом, з умовою фізичного обмеження у русі із застосуванням милиць), про яку явно був обізнаний безпосередній начальник (майор ОСОБА_23 ), суд погоджується із доводами позивача про певні об`єктивні складності у переїзді з міста Калуш Івано-Франківської області до місця тимчасової дислокації відповідача чи розташування командування військової частини в Запорізькій чи Дніпропетровських областях.

Відповідач не довів перед судом в чому саме полягало порушення зі сторони старшого солдата ОСОБА_6 , який на наступний день після завершення (закриття) лікарняного, 09.11.2022, прибув за юридичною адресою розташування військової частини в АДРЕСА_5 а не до місця її тимчасової дислокації в Запорізькій чи Дніпропетровських областях, для написання рапорту і подання відповідних документів, що як вважає суд є однією із складових доповіді в розумінні статті 12 Закону №548-XIV.

Позивач 09.11.2022 по 18.11.2022 був відсутній за місцем тимчасової дислокації військової частини в Запорізькій чи Дніпропетровській області, але про причини такої відсутності як мінімум знали безпосередній начальник майор ОСОБА_23 та відповідальна посадова особа штабу (кадрової служби/служби персоналу), до якої 09.11.2022 звернувся майор ОСОБА_21 , з метою доповіді і погодження питання порушеного позивачем.

ОСОБА_2 таки прибув 09.11.2022 (в перший день інкримінованого періоду проступку) за місцем юридичного знаходження військової частини, в якій, як свідчать матеріали справи, знаходилися певні посадові особи військової частини, з метою врегулювання питання можливого оформлення відпустки за станом здоров`я саме через таких військовослужбовців, в тому числі з метою доведення такої інформації до командування військової частини НОМЕР_1 .

Суд враховує й те, що станом на 09.11.2022 в позивача були наявні довідка військово-лікарської комісії №196 від 08.11.2022 і довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №449 від 08.11.2022, на підставі відомостей який в подальшому (після виконання вказівки командування про прибуття за місцем тимчасової дислокації відповідача) було оформлена відпустка за станом здоров`я з 20.11.2022 (на наступний день після завершення службового розслідування) на 30 днів.

В довідці про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №449 від 08.11.2022 зазначено, що водій мінометної батареї взводу управління Військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 "продовжує хворіти".

Як свідчать матеріали справи, дія первинного відпускного листа №154 від 29.09.2022 закінчилася, як закінчився й визначений в ньому строк відпустки, а позивачу видано довідку про тимчасову непрацездатність з рекомендацією продовження лікування та наступного проходження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби, внаслідок чого постало питання про продовження відпустки.

У досліджуваних правовідносинах суд враховує приписи пункту 6.35 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, у відповідності до яких відпустка надається військовослужбовцю після лікування за рішенням ВЛК. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів.

Тобто, командування таки врахувало 20.11.2022 вказані документи як правову підставу для оформлення відпуски та як тоді так і в ході розгляду справи не поставило під сумнів достовірність відповідних документів та медичних висновків, зафіксованих у них станом на 08.11.2022.

Зазначена обставина засвідчується відпускним квитком №440 від 20.11.2022 про надання відпустки (звільнення від служби) за станом здоров`я з 20.11.2022 по 19.12.2022 (а.с.14 том І).

Для суду залишається не зрозумілим причини обмеження 09.11.2022 зі сторони відповідних посадових осіб командування військової частини (в телефонному режимі) начальнику групи цивільно-військового співробітництва Військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_38 у прийнятті від позивача за місцем юридичної адреси відповідача (м. Калуш Івано-Франківської області) рапорту та відповідних підтверджуючих документів для надання відпустки за станом здоров`я із подальшою передачею таких документів до командування військової частини, яке з квітня 2022 року вибуло на виконання бойових завдань із визначенням тимчасового місця дислокації в Запорізькій чи Дніпропетровських областях.

Саме на майора ОСОБА_3 та відповідних посадових осіб кадрової служби (штабу чи підрозділу відповідального за оформлення кадрової документації персоналу) покладено обов`язок по вивченню такого порушеного військовослужбовцем питання, перевірки змісту поданих документів, в тому числі на предмет їх достовірності, а в подальшому доповіді командиру Військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення по суті.

Зважаючи на зміст спірних правовідносин, встановлених обставин, підтвердженими відповідними доказами, наявних у матеріалах справи, суд не може вважати обґрунтованим та доцільним створення зі сторони посадових осіб військової частини умов із неприйняття 09.11.2022 в ОСОБА_6 рапорту із клопотанням про надання йому відпустки за станом здоров`я та відповідного зобов`язання останнього в умовах наявної травми ноги прибути до місця тимчасової дислокації військової частини та подання особисто таких документів, долаючи дистанцію за маршрутом м. Калуш Івано-Франківська область - Запорізька/Дніпропетровська область.

Такий підхід до прийняття на розгляд рапорту позивача саме у даному випадку став наслідком своєчасного непотрапляння відповідної доповіді військовослужбовця із підтверджуючими документами до командира військової частини в період з 09.11.2022 для прийняття рішення по суті.

Неможливо залишити без уваги у даній справі й те, що в матеріалах службового розслідування відсутній будь який документ, яким зафіксовано відсутність позивача на місці несення служби з 09.11.2022 (а.с.175-223 том І). В наказі відповідача №318 від 11.11.2022 зазначено відомості про встановлення відсутності водія мінометної батареї взводу управління старшого солдата ОСОБА_1 за місцем розташування Військової частини НОМЕР_1 , а також обставина про необізнаність відповідача про місце перебування позивача (а.с.177 том І).

Як встановлено судом матеріали службового розслідування не містять в собі жодного рапорту, доповідної записки чи акту про подію відсутності позивача за місцем тимчасового розташування військової частини, складного з ініціативи безпосереднього командира чи іншої посадової особи, які, як стверджує відповідач, не були обізнані про причини відсутності позивача на службі з 09.11.2022.

Попри це, безпосередній начальник позивача майор ОСОБА_3 визнав у поясненні, що ОСОБА_2 повідомив його про місце перебування після закриття лікарняного.

Відповідач не пояснив суду, чи намагалися відповідальні посадові особи зв`язатися в будь-який спосіб із позивачем для з`ясування в останнього про місце його перебування і причини не з`явлення до місця розташування військової частини. Такі відомості також відсутні й в описовій частині акта службового розслідування від 19.11.2022 (179-183 том І).

В частині висновків та доводів відповідача "про обов`язок військовослужбовця з`явитися у розташування військової частини протягом двох діб після звільнення із лікувального закладу", суд виходить із наступних аргументів.

У всіх свої поясненнях, викладених у процесуальних заявах по справі, а також в акті службового розслідування відповідач обґрунтовуючи нормативно-правове регулювання коментованого обов`язку, який порушив позивач, вказує на таке формулювання - "згідно чинного законодавства".

Пояснюючи зміст поняття "згідно чинного законодавства" відповідач так і не вказав на будь-яку норму Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", іншого нормативно-правового чи підзаконного нормативно-правового акту, в якому визначено "обов`язок військовослужбовця з`явитися у розташування військової частини протягом двох діб після звільнення із лікувального закладу" за умови продовження лікарняного після завершення дії відпускного квитка за станом здоров`я.

Окрім цього, визначення "протягом двох діб" розкрив у свої письмових поясненнях командир Військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_31 (а.с.92-93 том ІІ). На думку командира військової частини такий термін (2 дні) слід застосовувати виходячи із змісту відповідальності, визначеної:

- статтею 407 Кримінального кодексу України "Самовільне залишення військової частини або місця служби" (самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю понад три доби, але не більше місяця);

- статтею 17211 Кодексу України про адміністративні правопорушення "Самовільне залишення військової частини або місця служби" (самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб).

В даному випадку суд відзначає, що "протягом трьох діб" стосується дій, відповідальність за вчинення/допущення яких оцінюється і кваліфікується за правилами Кримінального кодексу України та/або Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як слідує із пункту 2 оскаржуваного наказу №321 від 19.11.2022 матеріали службового розслідування щодо виявлення в діях військовослужбовця ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 17211 Кодексу України про адміністративні правопорушення вирішено направити для притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності (а.с.210 том І).

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2022 у справі №332/2920/22 (провадження №3/332/1527/22) провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 17211 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення (а.с.10-12 том І). Дана постанова суду не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили 15.12.2022 (https://reestr.court.gov.ua/Review/107446221).

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 78 КАС України).

Підсумовуючи все вище по тексту рішення, суд не може погодитися із висновками службового розслідування та змістом описової і мотивувальної частини оскаржуваного наказу про те, що мало місце "нез`явлення ОСОБА_6 вчасно без поважних причин на службу після звільнення з лікувального закладу і ненадання жодних документів, а також відсутності даних щодо звернення із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, або до наступного прямого начальника" (а.с.180, 209 том І).

Також суд вважає недоцільним приймати обґрунтування службового розслідування про те, що останнім "не встановлено інших об`єктивних підстав нез`явлення вчасно на службу після звільнення з лікувального закладу", оскільки відповідач не спростував відомості та обставини:

- занесених в довідку військово-лікарської комісії №196 від 08.11.2022 і довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №449 від 08.11.2022;

- про об`єктивні ускладнення в пересуванні позивача, пов`язаних з іммобілізацією на правій нозі (внаслідок повторного травмування після перелому) та на необхідності застосування при такому русі милиць.

Такі обставини є об`єктивними, втім залишилися без визначення і дослідження в матеріалах службового розслідуванні. Акт службового розслідування не містить застереження чи заперечення з даного приводу, в тому числі на предмет оцінки наявності при цьому пом`якшуючої обставини, яка пояснює допущення позивачем діяння, яке відповідачем кваліфіковано як дисциплінарний проступок.

Відсутність перевірки в цій частині обставин і надання їм саме правової оцінки не може свідчити про повноту і всебічність з`ясування усіх подій при проведенні службового розслідування, що є недотриманням пункту 8 розділу ІІІ і абзацу і пункту 1 розділу ІV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2007.

Відтак, суд вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню пункт 4 наказу Військової частини НОМЕР_1 за №321 від 19.11.2022, якими на старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Прийняття відповідачем пункту 5, відповідно до якого позивача позбавлено щомісячної премії і додаткової винагороди, є складовою притягнення ОСОБА_6 до відповідальності, у зв`язку із чим такий пункт оскаржуваного наказу суд також вважає протиправним, необхідність скасування якого є похідним, зважаючи на скасування пункт 4 наказу Військової частини НОМЕР_1 за №321 від 19.11.2022.

В цій частині адміністративний позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити кошти, яких ОСОБА_1 був позбавлений за місяць листопад 2022 року, суд керується такими мотивами.

Як вказав у рапорті від 07.06.2023 тимчасово виконуючий обов`язків помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника ФЕС Військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_19 "…згідно пункту 5 наказу №321 від 19.11.2022 військовослужбовця ОСОБА_1 було позбавлено щомісячної премії за особистий внесок у загальний результат служби та додаткової винагороди за листопад 2022 року в повному обсязі" (а.с.101-102 том ІІ).

Як заначено вище по тексту рішення суд визнав протиправним пункт 4 оскаржуваного наказу, яким накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді суворої догани, так як у спірних відносинах не встановлено факту несвоєчасного прибуття без поважних причин на службу після звільнення з лікувального закладу з 09.11.2022 по 18.11.2022 та без доповіді про таку обставину безпосереднього начальникова.

Позбавлення ОСОБА_1 щомісячної премії та додаткової винагороди, визначеного в пункті 5 наказу відповідача №321 від 19.11.2022, є правовим наслідком застосування до позивача коментованого дисциплінарного стягнення.

В даному випадку слід мати на увазі, що визнаючи протиправним і скасовуючи пункт 5 вказаного наказу, суд фактично відновлює право позивача на відповідний розмір (відсоткове значення) щомісячної премії та додаткової винагороди за листопад 2022 року у грошовому виразі.

Набрання рішення суду у даній справі законної сили, яким визнано протиправним і скасовано пункт 5 наказу відповідача №321 від 19.11.2022 автоматично зобов`язує командування Військової частини НОМЕР_1 вжити заходів по перерахунку і виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2022 року в повному обсязі - без урахування скасованих положень оскаржуваного наказу.

У даній справі не є спірним конкретний відсоток премії та розмір додаткової винагороди, в тому числі в грошово-цифровому виразі за листопад 2022 року.

Спір з приводу нарахування і виплату відповідачем належних позивачу за листопад 2022 року інших складових грошового забезпечення, які ОСОБА_1 був позбавлений внаслідок виконання протиправного пункту 5 оскаржуваного наказу, ще не виник між сторонами у даній справі, а відтак дана частина позовних вимог є передчасною і такою, що поки не підлягає судовому захисту, у зв`язку із чим не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд звертається до положень Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 коментованого закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У відзиві на адміністративний позов відповідач наполягає на тому, що суд немає підстав звільняти від сплати судового збору позивача на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 положень Закону України "Про судовий збір", так як останній ще не має ні статусу, ні відповідно посвідчення учасника бойових дій.

В свою чергу, позивач із посиланням на довідку №263 від 17.10.2022, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , стверджує, що відповідно до чинного законодавства набув статусу учасника бойових дій так як приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 29.04.2022 по 04.09.2022 і з 16.09.2022 по 23.09.2022 (а.с.20 том І). Відсутність посвідчення встановленої форми, подання документів на отримання якого, повинно забезпечуватися військовою частиною за місцем несення служби.

Попри вказане, суд відзначає, що підставою для звільнення від сплати судового збору при вирішенні питання про відкриття провадження у справі стали положення пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", за змістом яких від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Так як на день звернення до суду позивач був діючим військовослужбовцем, а зміст його позовних вимог входить до предмету справ, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, та виходячи із того, що позивач фактично не сплачував судовий збір, то в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають розподілу.

Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнання протиправним та скасувати пункти 4 і 5 наказу Військової частини НОМЕР_1 за №321 від 19.11.2022, якими на старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та позбавлено щомісячної премії і додаткової винагороди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_2 ;

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ), юридична адреса АДРЕСА_6.

Суддя Чуприна О.В.