Справа № 420/10758/20
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 420/10758/20

касаційне провадження № К/9901/30496/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року (головуючий суддя - Самойлюк Г.П.)

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Шевчук О.А.; судді: Бойко А.В., Федусик А.Г.)

у справі № 420/10758/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2»

до Головного управління ДПС в Одеській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» (далі - ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2», позивач, платник, товариство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС в Одеській області, відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02 жовтня 2020 року № .

В обґрунтування позовних вимог платник зазначив, що висновки контролюючого органу про фіктивність господарських операцій позивача з його контрагентами є безпідставними та спростовуються належним чином оформленими первинними документами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року, позов задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, судові інстанції виходили з того, що господарські операції між позивачем та його контрагентами були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, що підтверджено оформленими первинними документами податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУ ДПС в Одеській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Мотивуючи касаційну скаргу, податковий орган наголошує на фіктивному характері господарських операцій платника з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕРІАС» (далі - ТОВ «АЛЬТЕРІАС»), Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСПОЛ СТРОЙ» (далі - ТОВ «ЕКСПРЕСПОЛ СТРОЙ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» (далі - ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛМІ-СТРОЙ» (далі - ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАЛАЙН БУД» (далі - ТОВ «МЕГАЛАЙН БУД»), Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМПРОЕКТ ЛТД» (далі - ТОВ «ТЕХПРОМПРОЕКТ ЛТД»). При цьому зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновків щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 826/115/17, від 18 березня 2020 року у справі № 826/8114/15, від 25 вересня 2019 року у справі № 823/530/15, від 26 червня 2019 року у справі № 808/1641/16, від 05 серпня 2021 року у справі № 826/19492/15.

Ухвалою від 11 жовтня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС в Одеській області.

25 серпня 2022 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судовими інстанціями норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 000,00 грн, з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено акт від 09 вересня 2020 року № 516/15-32-05-03-09/34319566.

Відповідно до висновків названого акта перевірки відповідачем встановлено порушення платником статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1, підпункту «в» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, у результаті чого позивачем завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), яке становить більше 100 000,00 грн та визначене в додатку 3 до декларації з ПДВ за червень 2020 року, на 3 329 664,21 грн.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган зазначив про порушення платником правил формування податкового кредиту з ПДВ при господарських операціях з контрагентами: ТОВ «АЛЬТЕРІАС»; ТОВ «ЕКСПРЕСПОЛ СТРОЙ»; ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ»; ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ»; ТОВ «МЕГАЛАЙН БУД»; ТОВ «ТЕХПРОМПРОЕКТ ЛТД».

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом 02 жовтня 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким товариству зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 3 329 664,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом названого акта індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Частиною першою статті 9 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Разом з тим, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судами попередніх інстанцій встановлено, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій і господарський характер понесених за ними витрат, а саме:

щодо взаємовідносин з ТОВ «АЛЬТЕРІАС»: актів приймання виконаних будівельних робіт; платіжних доручень; податкових накладних;

щодо взаємовідносин з ТОВ «ЕКСПРЕСПОЛ СТРОЙ»: актів приймання виконаних будівельних робіт; платіжних доручень; податкових накладних;

щодо взаємовідносин з ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ»: актів приймання-передачі виконаних робіт; довідок про вартість виконаних робіт; платіжних доручень; податкових накладних;

щодо взаємовідносин з ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ»: актів виконаних будівельних робіт; платіжних доручень; податкових накладних; видаткових накладних;

щодо взаємовідносин з ТОВ «МЕГАЛАЙН БУД»: копій робочої документації; актів здачі-прийняття робіт; платіжних доручень; податкових накладних;

щодо взаємовідносин з ТОВ «ТЕХПРОМПРОЕКТ ЛТД»: видаткових накладних; платіжних доручень; податкової накладної.

Крім того, товари, роботи та послуги, придбані у названих контрагентів, використано позивачем у власній господарській діяльності, а саме при будівництві об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1, який введено в експлуатацію, на підтвердження чого надано копії сертифікатів від 11 грудня 2018 року серії ІУ № 41, серії ІУ №1 0, виданих Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено про здійснення платником розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Доводи контролюючого органу про те, що контрагенти позивача не мали необхідних ресурсів для провадження господарської діяльності правильно відхилено судами попередніх інстанцій. Адже, відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого, зокрема, в постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 826/14549/15, від 06 лютого 2018 року у справі № 816/166/15-а, від 13 серпня 2020 року у справі № 520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 140/1845/19, відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано не прийнято до уваги посилання відповідача на недоліки в окремих первинних документах, оскільки наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Колегія суддів не приймає посилання податкового органу на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 826/115/17, від 18 березня 2020 року у справі № 826/8114/15, від 25 вересня 2019 року у справі № 823/530/15, від 26 червня 2019 року у справі № 808/1641/16, від 05 серпня 2021 року у справі № 826/19492/15, від 27 лютого 2020 року у справі № 640/7113/19, оскільки за результатами касаційного перегляду справ, на які посилається відповідач у відповідній частині, встановлені інші обставини. Відповідні висновки сформовані за різних фактичних обставин з урахуванням повноти, належності, достатності доказів, наданих учасниками справи та зібраних судами в підтвердження/відсутності складу податкових правопорушень.

При цьому колегія суддів зазначає, що висновки Верховного Суду мають враховуватись, виходячи з конкретних обставин справ, які встановлені судами за результатами оцінки відповідних доказів.

За таких обставин доводи судових інстанцій про необ`єктивність висновку відповідача про неправомірність відображення позивачем даних податкового обліку за оспорюваними господарськими операціями ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС в Одеській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді С. С. Пасічник

Р. Ф. Ханова