Справа № 340/5043/23
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5043/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Верченко Ольгу Олександрівну, звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії, та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо прийняття рішення від 23.06.2023 року №24 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.06.2023 року №24, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.06.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши:

- до пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем періоди з 23.08.2011 по 06.10.2014 року;

- до страхового стажу роботи період навчання з 01.09.1995 по 27.06.1996 згідно диплому серії ДП № 005553.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо про призначення пільгової пенсії, проте рішенням ГУ ПФУ у Кіровоградській області було відмолено у призначенні пільгової пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу, оскільки до пільгового стажу не зараховано період навчання позивача з 01.09.1995 по 27.06.2006 через те, що ім`я у дипломі вказана ОСОБА_1 , яке є відмінним від паспортним даним ОСОБА_1 . Крім того, не було період роботи з 23.08.2011 року у зв`язку з відсутністю інформації про атестацію робочих місць за даними реєстру. Вказане є протиправним, з огляду на те, що диплом ОСОБА_1 № НОМЕР_1 виданий 27.06.1996 року, натомість паспорт позивача виданий пізніше - 18.09.2009 року. Тобто, доводи пенсійного органу про невідповідність імені позивача в дипломі від паспорту є помилковим. А факт проведення атестації робочого місця підтверджується довідкою №121, видану на непідконтрольній території України (тимчасово окупованому м. Донецьку), в якій вказано про проведення атестацію робочого місця 27.07.2011 року, а тому період роботи позивача з 23.08.2011 по 06.10.2014.

ГУ ПФУ в Кіровоградській області (надалі відповідач) подано відзив на позов, яким позовні вимоги не визнаються, з огляду на те, що при вирішення питання про призначення пенсії було зарахованого до пільгового періоду період навчання через невідповідність імені позивача в дипломі та у її паспорті, а також період роботи з 23.08.2011 по 06.10.2014 через відсутність інформацію про проведення атестації робочого місця.

Ухвалою судді від 10.07.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено строк на подання процесуальних заяв.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження), дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії 15.06.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.7).

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії від 23.06.2023 року №24 відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 через відсутність необхідного пільгового стажу. Страховий стаж особи становить 27 років 10 місяців 5 днів, у тому числі по Списку 1 8 років 4 місяці 1 день (далі спірне рішення, а.с.8). До страхового стажу стажу не не зарахований період навчання з 01.09.1995 по 27.06.1996, оскільки ПІБ заявниці ( ОСОБА_1 ) не відповідає паспортним даним (ОСОБА_1). До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи з 23.08.2011 року у підприємстві ''Донецький казений завод хімічних виробів'' через відсутність інформації про атестацію робочих місць.

Отже правомірність та законність рішення про відмову у призначенні пенсії є предметом даного спору, який передано на вирішення адміністративного суду.

На час вирішення питання про підтвердження стажу та призначення позивачу пенсії йому виповнилось 50 років.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що ''пенсія за віком'' - це свого роду ''державний депозит'' (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Суд вважає, що зазначений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на ''пенсії за віком на пільгових умовах''.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду від 23 січня 2020 року №1-0/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

''На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.''

Позивач на день звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 річного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок - №637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Стосовно неврахування періоду навчання позивача з 01.09.1995 по 27.06.1996 через оскільки ПІБ заявниці ( ОСОБА_1 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_1 ) суд зазначає таке.

Згідно Диплому НОМЕР_5 від 27.06.1996, виданого '' ОСОБА_1 '' позивачу присвоєно кваліфікацію продавець продовольчих товарів ІІ категорії. При цьому, на звороті цього Диплому вказано про підсумкові оцінки успішності '' ОСОБА_1 '' (а.с.12-13).

Згідно паспорту НОМЕР_2 , виданого 18.09.2009 року - ОСОБА_1 (а.с.16).

Отже, паспорт громадянина України позивач отримала після спливу 13 років після отримання диплому. Крім того, беззаперечним є факт, що Диплом № НОМЕР_1 від 27.06.1996 виданий саме позивачу, а не іншій особі. А відтак, неврахування відповідачем до страхового стажу стажу періоду навчання позивача з 01.09.1995 по 27.06.1996 є протиправним.

Стосовно неврахування періоду роботи позивача з 23.08.2011 по 06.10.2014 через відсуність інформації про проведення атестації робочого місця, суд зазначає таке.

Трудова книжка позивача НОМЕР_3 містить записи:

''Донецький казений завод хімічних виробів''

- № 13 від 26.05.2011 - прийнята в отк контролером виробництва вибухової продукції та пороху - наказ №66 від 26.05.2011 р.;

- № 14 від 06.10.2014 - звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України - наказ №10-к від 06.10.2014 р.

Принагідно суд зауважує, що Донецький казений завод хімічних виробів знаходиться на тимчасово окупованій території, що ускладнює отримання додаткової інформації, проте, ці обставини не можуть порушувати законне право позивача на призначення пільгової пенсії.

Згідно довідки Донецького казенного заводу хімічних виробів №121, якою підтверджено періоди роботи позивача на вказаному підприємстві, зокрема вказано, що за період з 26.05.2011 по 06.10.2014 позивач працювала на посаді контролер виробництва вибухових речовин та пороху, а згідно наказу №242 від 27.07.2011 року була проведена атестація робочого місця.

Отже, як на думку суду, вказане підтверджує факт проведення атестації робочого місця позивача.

Пунктом 1, абзацом першим, другим пункту 4, пунктами 8-10 вищевказаного Порядку встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації;

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а вказано, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Особи, які зайняті на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком № 1. Відсутність своєчасної атестації робочого місця у спірному випадку не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію.

Тобто, особи, які зайняті на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

Отже, період роботи позивача з 23.08.2011 по 06.10.2014 має бути зарахований саме до пільгового стажу позивача, а тому спірне рішення в цій частині також є протиправним.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, інформація про те, що робота особи відноситься до Списків має бути визначена у трудовій книжці такої особи. У разі відсутності такого запису, вказані обставини підтверджуються уточнюючою довідкою (Пунктом 20 Порядку №637), а у разі відсутності такої довідки - рішенням пенсійного органу про підтвердження стажу роботи. Саме такий алгоритм підтвердження пільгового стажу встановлений законодавцем.

У трудовій книжці є усі записи щодо трудової діяльності позивача на посаді контролера виробництва вибухових речових і пороху, яка віднесена до підрозділу ІХ ''Виробництво вибухових речовин'' - виробництво сірчаної, азотної кислот та їх солей, окислювачів різних видів рідкого ракетного палива на основі міцної азотної кислоти, селену, денітрація та концентрація відпрацьованих кислот, рекуперація кислот у виробництві вибухових речовин і різних видів пороху Списку №1.

Посилання відповідача у відзиві про недолучення додаткових доказів атестації робочого місця, судом відхиляється, як безпідставні, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Суд зазначає, що постановою Правління Пенсійного фонду України 18-1 від 10.11.2006 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, п. 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Відповідно до п.3 цього Порядку, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

За змістом зазначених норм вбачається, що необхідність надання додаткових доказів фактична є неможливим через знаходження підприємства на тимчасово окупованій територіаї, яка є непідконтрольною Україні.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка Донецького казеного завода хімічних виробів, яка в силу знаходження цього підприємства на тимчасово окупованій території, не може не перевірена через об`єктивні причини, але водночас підтверджує період роботи позивача на цьому підприємства та інформацію про проведення атестації робочого місця позивача.

Отже, відповідач зобов`язаний був здійснити перевірку вказаних документів для включенню до пільгового стажу, проте взагалі вказані спірні періоди не були розглянуті відповідачем на предмет можливості зарахування до пільгового періоду.

Суд вважає, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів праці позивача в зв`язку з відсутністю відповідних наказів є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 23 вересня 2021 року № 227/4273/16-а, зазначивши, що необхідність звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років необхідно лише у тому випадку, коли що у трудовій книжці відсутні дані про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня у виробництві зі шкідливими умовами праці.

Таким чином, вказані відповідачем підстави для відмови у призначенні пільгової пенсії знаходяться поза правовим полем, а відтак рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 23.06.2023 року №24 слід скасувати як протиправне.

Крім визнання спірного рішення протиправним, представник позивача просив суд визнати дії відповідача стосовно прийняття спірного рішення протиправними.

Кодекс адміністративного судочинства України (надалі КАС України) не містить окремого визначення понять ''дії'', натомість є визначення індивідуального акту - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (стаття 4 КАС України).

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені не будь-які дії суб`єкта владних повноважень, а лише ті, які порушують права, свободи або законні інтереси позивачки. Тобто оспорюваними діями повинні створюватись перешкоди для реалізації права позивачки на отримання щомісячної грошової виплати, натомість, такими перешкодами є не окремі дії відповідача, а є оспорюване позивачем рішення, яке є самостійним предметом даного спору.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд зважає на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оспорювані позивачем дії не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для неї жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав, свобод, інтересів та не породжують для нього будь-яких обов`язків. Такі дії самі по собі не мають безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивачки шляхом позбавлення її можливості їх реалізувати та не покладають на неї певні обов`язки, не можуть вважатись такими, що порушують права, свободи чи інтереси позивача.

Рішенням, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки позивачки, є саме рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача.

При зверненні до суду представник позивача просить суд зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком за Списком 1, зарахувавши спірні періоди, проте повноваження щодо призначення пенсії та обрахунок страхового та пільгового стажу є дискеційними повноваженнями відповідача, а тому суд своїм рішенням не може втручатись у дискрецію пенсійного органу.

Враховуючи, що при вирішенні питання щодо призначення пільгової пенсії відповідачем не були враховані спірні періоди роботи та навчання позивача, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2023 року про призначення пільгової пенсії та вирішити питання про її призначення, з урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування спірних періодів. Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки судом обрано інший спосіб захисту порушеного права позивача.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при зверненні до суду сплатив за дві позовні вимоги судовий збір 1073,60 грн. (а.с.34-35).

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, на її користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.06.2023 року №24 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровогардській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2023 року про призначення/перерахунок пенсії та вирішити питання про її призначення, з урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування до страхового стажу період навчання з 01.09.1995 року по 27.06.1996 року та до пільгового стажу період роботи з 23.08.2011 року по 06.10.2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК