Справа № 522/1149/23
Суддя: Ковтун Ю. І.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/1149/23
Провадження №2а/522/21/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Старшого інспектора СРПП ВП № 10 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Скорика Віталія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса тимчасового проживання, як внутрішньо переміщена особа: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-А), Старшого інспектора СРПП ВП № 10 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Скорика Віталія Сергійовича (адреса: 53860, Дніпропетровська область, м. Зеленодольськ, вул. Енергетична, 15), в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 499787 від 11 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що водії не можуть бути піддані відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП за не ввімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки, їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП відповідно до змісту якої, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження. За таких обставин в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки, як зазначено у постанові по справі про адміністративне правопорушення водій під час зупинки інспектором вже рухався по автодорозі, а в розумінні ч. 2 ст. 122 КУпАП України, відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що передбачено п.п.9.2, 9.7 Правил дорожнього руху України. Зазначив, що постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Доказом того, що розгляд справи не відбувався може слугувати та обставина, що йому не роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, а також не надано час для надання пояснень в письмовій формі. Інспектор поліції положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Також зазначив, що при винесені оскаржуваної постанови ним усно заявлялось клопотання про надання можливості скористатись послугами адвоката з метою отримання правової допомоги, яке не було задоволене. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Інспектор поліції порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст. 278, 279 КУпАП.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-А) протягом 7 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду належним чином засвідчені копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №499787 від 11.01.2023, а також усіх матеріалів, на підставі яких винесено вказану постанову.

17.05.2023 на адресу суду від відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що оскаржувана постанова є законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства. В діях позивача вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 10 статті 121, частиною 2 статті 122 та статтею 125 КУпАП. Вважають, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.01.2023 серії БАВ № 499787 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Також 17.05.2023 на адресу суду від відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист № 18/3385 від 10.05.2023, в якому зазначив, що оригінал постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 499787 від 11.01.2023 для примусового виконання у порядку статті 308 КУпАП був направлений 09.03.2023 за вих. 45,10/2-828 до відділу забезпечення примусового виконання рішення у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У зв`язку з чим, ГУНП в Дніпропетровській області на виконання вимог ухвали суду від 13.03.2023 не може надати до суду належним чином засвідчені копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 499787 від 11.01.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 510 грн., а також усіх матеріалів, на підставі яких винесено вказану постанову.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив таке.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 11.01.2023 о 14 годині 09 хвилин на автодорозі смт. Високопілля с. М.Костромка водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив рух за межами населеного пункту не ввімкнувши ближнє світло фар та перевозив дитину віком 13 років зростом менше 145 см без крісла для дитини, а після зупинки працівником поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 1.2 п. 9.8; 9.9В; 21.11б Правил дорожнього руху.

Постановою серії БАВ №499787 від 11.01.2023, складеною старшим інспектором СРПП ВП № 10 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Скориком В.С., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.10 ст. 121, ч.2 ст. 122, ст. 125 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 510 грн. (а.с. 13).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 1.2 п. 9.8; 9.9В; 21.11б ПДР.

Згідно з п.п. 1.2 п. 9.8 ПДР з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно з 9.9В ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами.

Згідно з 21.11б ПДР забороняється перевозити: дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім:

- транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху;

- спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання.

Згідно з ч. 10 ст. 121 КУпАП порушення правил перевезення дітей тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 121 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зазначені положення містяться і в п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», які вказують, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, працівники поліції з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення можуть застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Застосування таких, порядок зберігання, видачі, приймання, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, чітко регламентовано даною Інструкцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив рух за межами населеного пункту не ввімкнувши ближнє світло фар та перевозив дитину віком 13 років зростом менше 145 см без крісла для дитини, а після зупинки працівником поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Як вбачається з листа Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 18/3385 від 10.05.2023 не можуть надати до суду належним чином засвідчені копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 499787 від 11.01.2023, а також усіх матеріалів, на підставі яких винесено вказану постанову, оскільки вони направлені для примусового виконання до відділу забезпечення примусового виконання рішення у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Однак судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення позивачем правил дорожнього руху, матеріали справи не містять роздруківок, фотодоказів чи відеозапису порушення позивачем ПДР.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/855/17 роз`яснив, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 14.03.2018 у справі №760/2846/17, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

Зазначена постанова є предметом спору між позивачем та відповідачем та не може розглядатися як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

Отже, відповідачем факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП, та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено.

В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП, є не доведеним.

Верховний Суд у постанові № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року роз`яснив, що на підставі статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відсутність у справі будь-якого доказу, як-то відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови.

Згідно з постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 у справі № 537/2088/17 правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 499787 від 11 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 Кодексу України про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення слід закрити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України з відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 563,80 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 242-246, 250, 272, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Старшого інспектора СРПП ВП № 10 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Скорика Віталія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити.

Скасувати постанову старшого інспектора СРПП ВП № 10 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Скорика Віталія Сергійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 499787 від 11 січня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 Кодексу України про адміністративне правопорушення і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса тимчасового проживання, як внутрішньо переміщена особа: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 563,80 грн. (п`ятсот шістдесят три гр. 80 коп.) гривень.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.І.Ковтун