Справа № 640/11072/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року № 640/11072/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві та Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також ГУ ДПС у м. Києві, відповідач-1) та Головного управління ДПС у Київській області (далі також ГУ ДПС у Київській області, відповідач-2) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві № 0-2652 від 01 квітня 2020 року та податкову вимогу ГУ ДПС у Київській області № 7912-13 від 23 жовтня 2020 року.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Колесніковій І.С.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року дану справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про помилковість здійсненого контролюючим органом обрахунку ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наслідком чого стало прийняття протиправних оскаржуваних рішень.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачі, у наданих суду відзивах, наголошують, що оскаржувані рішення прийняті ними відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданих суду відзивах.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 придбала у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манохіною Г.О., зареєстровано в реєстрі на № 2272, нежилі приміщення - виробничий комплекс, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач отримала від ГУ ДПС у Київській області податкову вимогу форми «Ф» від 23 жовтня 2020 року № 7912-13, згідно якої для неї визначено суму податкового боргу в розмірі 27 868, 55 грн - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Окрім того, позивач отримала податкове повідомлення-рішення від 01 квітня 2020 року №0-2652, прийняте ГУ ДПС у м. Києві, яким їй визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, 18010300, податковий період 2019, сума податкового зобов`язання 27 868, 55 грн.

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідачів, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 266 Податкового кодексу України (далі також ПК України), якою врегульовуються питання оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, рішенням 27-ї сесії Музичанської сільської ради від 27 червня 2018 року «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік», затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (Додаток № 1), згідно підпункту 2.5.2 пункту 2.5 статті 2 якого встановлено на 2019 рік ставки податку для - об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб на рівні 0,2 (нуль цілих дві десятих) відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року за 1 кв.метр для об`єктів нежитлової нерухомості.

Відтак, саме такий розмір ставки податку (0,2%) мав бути застосований з метою оподаткування належного позивачу нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до листа відповідача-1 № 4163/АДВ/26-15-33-12-23 від 24 листопада 2020 року, до якого було долучено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, по об`єктах оподаткування, які належать позивачу, до вказаного об`єкта нерухомості застосовано ставку податку (% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року) в розмірі 0,3%, що протирічить вимогам підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України та наведеному вище рішенню 27-ї сесії Музичанської сільської ради від 27 червня 2018 року, на підставі застосування яких ставка податку має становити 0,2%.

Беручи до уваги зазначене вбачається протиправність здійсненого контролюючим органом нарахування позивачу ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначене податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у м. Києві № 0-2652 від 01 квітня 2020 року, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його протиправність та, відповідно, наявність правових підстав для його скасування.

Крім того, оскільки визначена оскаржуваною податковою вимогою сума заборгованості позивача складається виключно з податкового боргу, встановленого податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у м. Києві № 0-2652 від 01 квітня 2020 року, суд, з метою найбільш повного захисту порушених прав та інтересів позивача, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині визнання її протиправною та скасування як такої, що є похідною від зазначеного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів (в рівних частинах з кожного).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) та Головного управління ДПС у Київській області (03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5-А; ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0-2652 від 01 квітня 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Київській області № 7912-13 від 23 жовтня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 454, 00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) та з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 454, 00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.