Справа № 420/10372/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/10372/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року (суддя Скупинська О.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 31.05.2023) про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

8 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.08.2018 року по 23.06.2022 року включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.08.2018 року по 23.06.2022 року включно в сумі 544 711,14 грн. відповідно до вимог постанови КМУ "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року №100.

Одночасно ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яке мотивоване тим, що позивач в період з 23 лютого 2022 року по теперішній час проходить службу у Військовій академії (м. Одеса). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, проходження військової служби є поважною причиною для поновлення строків звернення до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду визнано необґрунтованим, а його адміністративний позов залишено без руху на підставі частини першої статті 123 КАС України, позивачу запропоновано надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із даними позовними вимогами.

25 травня 2023 року до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обгрунтування якої зазначалося, що в ухвалах Верховного Суду від 22.08.2022 року у справі №420/15397/21, від 29.08.2022 року у справі №420/9187/21, від 31.08.2022 року у справі №400/7421/21 касаційний суд у питанні поновлення строків звернення до суду приймає проходження військової служби як поважну причину для поновлення строків звернення до суду, незалежно від того, був позивач мобілізований чи проходив військову службу станом на 24.02.2022 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто відповідно до частини другої статті 123 КАС України.

Мотивуючи своє рішення суд відхилив доводи ОСОБА_1 та виходив з того, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду із даними позовними вимогами.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що відповідно до наказу начальника Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту від 17.08.2018 року №148 позивача з 17.08.2018 року виключено зі списків особового складу та знято із усіх видів забезпечення. Проте при виключенні зі списків особового складу позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2021 року у справі №620/8340/21 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та доплату, з урахуванням раніше виплачених сум, індексації грошового забезпечення. 24 червня 2022 року на картковий рахунок позивача від відповідача надійшли кошти у сумі 105 308,81 грн. Оскільки з призначення платежу не вбачається про виконання рішення суду по справі №620/8340/21, позивач 22 березня 2023 року звернувся на Урядову гарячу лінію, номер звернення ДЯ-15391205, після чого у телефонному режимі від представника відповідача було отримано інформацію, що рішення суду виконано у повному обсязі 24.06.2022 року шляхом виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 17.08.2018 року у сумі 105 308,81 грн. І лише тільки після відповіді представника відповідача на звернення представника позивача №ДЯ-15391205 стало відомо, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2021 року у справі №620/8340/21 виконано повністю. У місячний строк з дати, коли позивач дізнався про виконання рішення суду, останній звернувся до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку.

При цьому будь-яких доказів на підтвердження зазначеного апелянтом/позивачем надано не було.

Також в апеляційної скарзі зазначається, що позивач в період з 23 лютого 2022 року по теперішній час проходить службу у Військовій академії (м. Одеса), а відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22 проходження військової служби є поважною причиною для поновлення строків звернення до суду.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Апеляційним судом справа розглянута порядку письмового провадження відповідно до частини другої статті 312 КАС України, якою передбачено, що апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Так, предметом спору даній справі є стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні.

Оскільки середній заробіток за час затримки виплат не є складовою заробітної плати, то на позовні вимоги розповсюджуються строки позовної давності, передбачені статтею 122 КАС України, частина п`ята якої передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За загальним правилом строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання встановлення початку перебігу строку звернення до суду неодноразово було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема і у постановах від 25.02.2021 у справі №240/5092/20, від 11.03.2021 у справі №560/3338/19, від 15.07.2021 у справі №300/2782/20, від 07.02.2023 у справі №480/2878/22, від 18.05.2023 у справі №420/9651/22 та багатьох інших, у який касаційний суд дійшов висновку, що початок перебігу строку звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має обчислюватися з дня проведення остаточного розрахунку з працівником.

Як вбачається з матеріалів даної справи, що визнається позивачем, сума не виплаченої йому індексації перерахована 24 червня 2022 року.

Отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у даній справі розпочався 25 червня 2022 року - на наступний день за днем остаточного розрахунку, а сплив зазначений строк, відповідно, 25 липня 2022 року.

Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 8 травня 2023 року, то він пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Варто наголосити, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

При цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах про проходження публічної служби особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

За приписами частин першої та другої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За сталою судовою практикою підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, тобто які об`єктивно та істотно перешкоджали б зверненню до суду та не залежали б від волевиявлення особи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що проходження позивачем з 23 лютого 2022 року військової служби у м. Одесі не є поважною причиною для поновлення строків звернення до адміністративного суду.

Посилання позивача на ухвалу Верховного Суду від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22, згідно з якої проходження військової служби є поважною причиною для поновлення строків звернення до суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки здійснені касаційним судом на підставі відмінних фактичних обставин справи. Зокрема у справі №500/1912/22 позивач відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 "Про загальну мобілізацію" був мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС), у зв`язку з чим продав позов до суду на 22 день після спливу строку звернення до суду. Проте у даній справі позивач пропустив строк звернення до суду більш ніж на 9 місяців (що не є формальним), не був мобілізований, а лише проходить військову службу за контрактом в місті Одесі, яке не було і не є окупованим, не відноситься до територій бойових дій. Більш того, згідно з матеріалами справи, позивач проживає та у сусідньому з будівлею суду будинку ( АДРЕСА_1 , а місце знаходження суду - м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14). При цьому позивачем ні у суді першої інстанції, ні у апеляційній скарзі не наведено будь-яких даних, що підтверджені належними доказами, які свідчать про наявність обставин, які є непереборними та істотно перешкоджали б своєчасному зверненню до суду та не залежали б від його волевиявлення у зв`язку з проходженням військової служби.

Ураховуючи наведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з даним позовом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав достатні правові підстави для повернення позовної заяви позивачу у відповідності до частини другої статті 123 КАС України.

У відповідності до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення у справах "Стаббігс на інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії"). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України"), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав уважати, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року про повернення адміністративного позову - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов