Справа № 200/2820/23
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року Справа№200/2820/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач-1), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати рішення № 58 від 30.08.2021 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, прийняте за результатами розгляду заяви від 25 серпня 2021 року, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; - зобов`язати зарахувати до страхового стажу: - періоди роботи з 11.07.1988 по 24.09.1988, з 04.09.1990 по 28.08.1992; - період отримання допомоги по безробіттю з 02.10.1998 по 30.03.1999; - період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.04.1955 по 09.04.1988; - до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 06.03.2001 по 12.11.2001; - зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати звернення із заявою про призначення пенсії, з 25 серпня 2021 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, на момент звернення із заявою про призначення пенсії вона досягла 50 років, мала страховий стаж роботи понад 20 років, у тому числі пільгового стажу за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 11 років 05 місяців 07 днів. Вважає, що вона має право на пенсію на пільгових умовах, на час звернення із заявою від 25.08.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому, позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

Відповідач-1 надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивач звернулася із заявою від 25.08.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Посилається на те, що згідно з наданими документами страховий стаж на дату звернення позивача становить 19 років 06 місяців 24 дні, пільговий стаж за Списком № 2 - 10 років 09 місяців 00 днів. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 11.07.1988 по 29.09.1988, з 04.09.1990 по 28.08.1992, оскільки періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки від 03.04.1998. період отримання допомоги по безробіттю з 02.10.1998 по 30.03.1999, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки різниця між датою закінчення виплати та датою наказу про закінчення виплати складає 1 місяць. період догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутня відмітка про отримання паспорту або інші відомості про обставини догляду за дитиною до трьох річного віку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 06.03.2001 по 12.11.2001, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 04/1113 від 25.08.2021, оскільки в трудовій книжці зазначено, що заявниця 06.03.2001 прийнята на посаду санітарки палатної на 0,5 ставки, тобто довідка № 04/1113 потребує перевірки щодо обґрунтованості видачі документу в частині зайнятості повний робочий день на пільговій професії санітарки палатної. Зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.08.2021 № 58 по зверненню від 25.08.2021 ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку із недосягненням встановленого пенсійного віку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.06.2023 суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, Визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 13 липня 2023 року залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач-2).

Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідач-2 надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, позивач ОСОБА_1 25.08.2021 звернулась через Веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Після реєстрації звернення (заяви) ОСОБА_1 воно було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Зазначає, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.08.2021 №58 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах список №2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Посилається на те, що станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії вона досягла 50 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058. Також зазначає, що за результатами розгляду документів наданих позивачем, до стажу роботи не зараховано: період роботи з 11.07.1988 по 29.09.1988, з 04.09.1990 по 28.08.1992 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки дата заповнення книжки 03.04.1998; - період отримання допомоги по безробіттю з 02.10.1998 по 30.03.1999 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки різниця між датою закінчення виплати та датою наказу про закінчення виплати складає більше 1 місяця; - період догляду за дитиною до досягнення нею 3х річного віку, оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про одержання паспорту. До пільгового стажу за списком №2 не зараховано період роботи з 06.03.2001 по 12.11.2001 згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №04/1113 від 25.08.2021, оскільки в трудовій книжці зазначено, що ОСОБА_1 06.03.2021 прийнята на посаду санітарки палатної на 0,5 ставки. Зазначає, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 19 років 06 місяці 24 днів, з яких пільговий стаж становить 10 років 09 місяців 00 днів.

Відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_3 , виданого 06.04.2010.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.08.2021 про призначення пенсії ГУ ПФУ в Харківській області прийняло оскаржуване рішення від 30.08.2021 № 58 про відмову в призначенні пенсії.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи з 11.07.1988 по 29.09.1988, з 04.09.1990 по 28.08.1992, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_4 , оскільки дата заповнення трудової книжки 03.04.1998; - період отримання допомоги по безробіттю з 02.10.1998 по 30.03.1999, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_4 , оскільки різниця між датою закінчення виплати та датою наказу про закінчення виплати складає більше 1 місяця; - період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про одержання паспорту. До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано період роботи з 06.03.2001 по 12.11.2001 згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 04/1113 від 25.08.2021, оскільки в трудовій книжці зазначено, шо заявниця 06.03.2001 прийнята на посаду санітарки палатної на 0,5 ставки.

У вказаному рішенні відповідачем-2 заначено, що страховий стаж позивача становить 19 років 06 місяців 24 дні (необхідний страховий стаж 25 років), а пільговий стаж позивача становить 10 років 09 місяців.

Позивачем до суду надана копія її трудової книжки НОМЕР_5 , в якій наявні записи №№ 2-4 щодо роботи позивача у період з 11.07.1988 по 29.09.1988 в Орендному підприємстві Костянтинівський завод скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників на посаді контролера скляного виробництва; - №№ 5-6 щодо роботи позивача у період з 04.09.1990 по 28.08.1992 в Дружківському заводі металевих виробів на посаді вагаря; - №№ 7-8 щодо виплати позивачу Дружківським центром зайнятості допомоги по безробіттю у період з 02.10.1998 по 30.03.1999 (підставою для обох цих записів був один наказ від 02.09.1998 № 2294/7834); - № 11 щодо прийняття позивача з 06.03.2001 в Дружківський дитячий дім-інтернат на посаду санітарки палатної на 0,5 ставки; - № 12 щодо переведення позивача з 01.05.2001 на ставку на посаді санітарки палатної в Дружківському дитячому домі-інтернаті; № 13 щодо звільнення позивача з 12.11.2001.

На першій сторінці вказаної трудової книжки зазначено, що дата її заповнення 3 квітня «1998» року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження (повторного) серія НОМЕР_6 , виданого 02.06.2023, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 11 травня 1995 року було складено відповідний актовий запис № 197. Водночас до відповідача-2 була надана копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_7 з аналогічними відомостями.

У трудовій книжці позивачки відсутні відомості щодо її роботи під час догляду за ОСОБА_2 .

На підтвердження роботи позивача в Комунальній установі «Дружківський дитячий будинок-інтернат» відповідач-1 надав копію довідки від 25.08.2021 № 04/1113 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день в Дружківському дитячому будинку-інтернати (для розумово-відсталих дітей) і за період з 06.03.2001 по 12.11.2001 виконувала роботу по безпосередньому обслуговуванню розумово-відсталих хворих на посаді санітарка-палатна, що передбачено Списком № 2, розділ XXIV, підрозділ 2260000

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в зарахуванні спірного періоду до страхового стажу і пільгового стажу.

Приписами ч. 1 ст. 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 44 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV установлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 указаного Порядку передбачено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Відповідно до п. 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і Загальнорадянської центральної ради професійних спілок від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робочих та службовців» було передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а у встановлених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників, передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, правильність і своєчасність заповнення трудових книжок покладалася саме на відповідальних посадових осіб роботодавця, а не на працівника.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У спірному рішенні відповідача-2 не наведено обґрунтованих сумнівів щодо достовірності записів №№ 2-8.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неправомірне неврахування спірних періодів роботи з 11.07.1988 по 24.09.1988 (відповідно до заявлених позовних вимог і обґрунтування позову) і з 04.09.1990 по 28.08.1992, а також періоду виплати допомоги по безробіттю з 02.10.1998 по 30.03.1999 до страхового стажу позивача з підстав неналежного заповнення її трудової книжки.

Щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача з 06.03.2001 по 12.11.2001, суд зазначає наступне.

Єдиною підставою для неврахування цього періоду до пільгового стажу позивача був запис № 11 трудової книжки щодо прийняття позивача з 06.03.2001 в Дружківський дитячий дім-інтернат на посаду санітарки палатної на 0,5 ставки.

Проте відповідачем-2 не враховано запис № 12 щодо переведення позивача з 01.05.2001 на ставку на посаді санітарки палатної в Дружківському дитячому домі-інтернаті.

Водночас у позовних вимогах позивач просить врахувати до пільгового стажу весь період роботи 06.03.2001 по 12.11.2001, у тому числі на 0,5 ставки.

Суд звертає увагу на те, що для зарахування часу роботи до пільгового за Списком № 2 згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV і «б» статті 13 Закону № 1788-XII передбачена необхідність зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме щодо періоду з 01.05.2001 по 12.11.2001. Суд звертає увагу на те, що пільговий характер роботи позивача за цей період підтверджується трудовою книжкою і довідкою від 25.08.2021 № 04/1113.

Період з 06.03.2001 по 30.04.2001 суд не може зобов`язати зарахувати до пільгового стажу, оскільки запис № 11 трудової книжки спростовує зайнятість саме «повний робочий день» на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «ж» частини 3 статті 56 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 передбачено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Трудовою книжкою позивача і свідоцтвом про народження ОСОБА_2 підтверджується час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною.

Посилання відповідача-2 про неврахування вказаного періоду до страхового стажу з підстав відсутності у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорту взагалі необґрунтоване жодними законодавчими приписами.

Тому відмова в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 09.04.1995 по 09.04.1998 під час якого позивачка здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку є протиправною.

Приписами п. ч. 2 ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених у рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Велика Палата в постанові від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20 зазначила, що застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

На момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії вона досягла 50 років, її пільговий стаж за Списком № 2 становив більше 10 років (у тому числі без урахування спірного в цій справі періоду), а її страховий стаж становив більше 20 років (з урахуванням висновків суду в цій справі), тому вона набула право на пенсію згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Отже, для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання призначити пенсію мають бути задоволенні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, ч. 2 ст. 133 КАС України передбачено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Ураховуючи те, що позивачу було відстрочено сплату судового збору при поданні позовної заяви, а позов задоволено частково, судовий збір у 536,80 грн підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2. Інша частина судового збору в розмірі 536,80 грн підлягає стягненню на користь Державного бюджету України з позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код: 14099344, 61000, м. Харків пл. Свободи, 5) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 58 від 30 серпня 2021 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 25 серпня 2021 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із зарахуванням до її страхового стажу періодів роботи з 11.07.1988 по 24.09.1988, з 04.09.1990 по 28.08.1992, 02.10.1998 по 30.03.1999, з 09.04.1995 по 09.04.1988, а також із зарахуванням до її пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 01.05.2001 по 12.11.2001.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Повне рішення суду складено 14 серпня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков