Справа № 420/18181/21
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2023-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 420/18181/21

адміністративне провадження № К/990/25927/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі №420/18181/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним зменшення ГУ ПФУ в Одеській області з 09 грудня 2019 року виплати позивачу, пенсії, яка перерахована та нарахована відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі №420/5553/19 (з урахуванням окремих ухвал суду від 02 березня та 05 жовтня 2020 року у цій справі).

Скасовано протокол (рішення) №62 ГУ ПФУ в Одеській області від 26 квітня 2021 року щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області, починаючи з 09 грудня 2019 року поновити виплату ОСОБА_1 пенсії, яка перерахована та нарахована відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі №420/5553/19 (з урахуванням окремих ухвал суду від 02 березня та 05 жовтня 2020 року у цій справі) у розмірах, встановлених протоколом (рішенням) №62 від 09 жовтня 2020 року, з урахуванням вже отриманих виплат.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області, починаючи з 09 грудня 2019 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів у зв`язку із несвоєчасною її виплатою.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області частину суми неотриманої пенсії за 12 місяців виплатити ОСОБА_1 одночасно з першою поточною пенсією.

Відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Постановою Верховного Суду від 20 червня 2023 року у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стрелець Т.Г., суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В., касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

24 липня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2023 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Стрелець Т.Г. (суддя-доповідач), Стеценко С.Г., Тацій Л.В.

31 серпня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: судді-доповідача Стрелець Т.Г., суддів: Стеценко С.Г., Тацій Л.В. у справі №420/18181/21.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2023 року визнано необґрунтованою подану ОСОБА_1 заяву про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Стрелець Т.Г., Стеценка С.Г., Тацій Л.В. та передано заяву про відвід для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Стрелець Т.Г., Стеценко С.Г., Тацій Л.В. від участі у справі № 420/18181/19 відмовлено.

Слід зазначити, що касаційну скаргу позивач подав до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи № 420/18181/21.

Порядок розгляду касаційної скарги, що надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи визначена статтею 357 КАС України.

За приписами частини першої статті 357 КАС України, якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд розглядає таку скаргу за правилами, встановленими цією главою.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

При цьому, у частині п`ятій статті 328 КАС України міститься перелік випадків, за яких судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Так, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

При цьому, процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 не обґрунтовує підстав для касаційного оскарження судових рішень, що передбачені частинами четвертою та п`ятою статті 328 КАС України.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, у частині зазначення підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог щодо права на касаційне оскарження відповідно до частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

При цьому, суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у їх взаємозв`язку.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі №420/18181/21 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Г. Стрелець