Справа № 400/5611/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 р. № 400/5611/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:визнання протиправним та скасування наказу від 17.07.2022; поновлення на посаді; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 17.07.2022,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу від 17.07.2022 р. про визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив військову частину; поновлення на посаді солдата військової частини НОМЕР_1 ; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 17.07.2022 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.03.2022 р. був мобілізований до ЗСУ та направлений до 79 ДШБ військової частини НОМЕР_1 , перебував на лінії зіткнення. На початку березня 2022 року отримав поранення та госпіталізований до лікарні, де знаходився до травня 2022 року. З початку травня був відправлений у зону бойових дій, де перебував до 20.06.2022 р. Повторно отримав поранення та проходив лікування. 17.07.2022 р. позивач прибув до ОСОБА_2 та звернувся з письмовим рапортом про надання можливості проходження військово-лікарської комісії. 27.09.2022 р. пройшов ВЛК, згідно рішення якої позивач не придатний до служби у десантно-штурмових військах. Не погодившись із висновком, позивач оскаржив його до ЦВЛК. У лютому 2023 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності. На адвокатський запит відповідач надав відповідь, що позивач з 17.07.2022 р. рахується як такий, що самовільно залишив військову частині дезертир, копію наказу не надано. Позивач вважає, що належним чином повідомив командування військової частини про своє перебування на лікуванні з 17.07.2022 р. та не залишав самовільно військову частину. Оскаржуваний наказ позивач вважає незаконним, що порушує його права як військовослужбовця.

Відповідач 21.06.2023 р. подав відзив на позовну заяву (а. с. 53-57), в якому відзначив, що 17.07.2022 р. під час перевірки медичних документів особового складу батальйону було виявлено факт відсутності позивача. Наказом від 28.07.2022 р. призначено службове розслідування, за результатами якого встановлено порушення позивачем вимог ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Позивач не вважається таким, що звільнений з військової служби з виключенням зі списків особового складу військової частини. На даний час, позивач вважається таким, що вчинив дезертирство. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за вимушений прогул є необґрунтованими та безпідставними. Наказ командира від 28.07.2022 р. № 1674 не може вважатися незаконним. Позивач не звертався з рапортом у встановленому порядку щодо погіршення стану здоров`я та неможливості подальшого проходження військової служби. Доданий позивачем до позову рапорт від 17.07.2022 р. не може вважатися належним доказом, оскільки не має відомостей про його отримання відповідачем.

За клопотанням представника позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач 08.03.2022 р. був мобілізований до ЗСУ та направлений до 79 ДШБ військової частини НОМЕР_1 у званні солдат на посаду старшого водія мінометного взводу мінометної батареї 3 десантно-штурмового батальйону (а. с. 76).

Протягом квітня-червня 2022 року позивач неодноразово вибував до госпіталів та прибував до пункту постійної дислокації частини, про що видано відповідні накази (а. с. 77-85).

17.07.2022 р. під час перевірки медичних документів особового складу батальйону бойовими медиками було виявлено факт відсутності позивача (а. с. 65-68).

Наказом командира від 20.07.2022 р. № 196 наказано позивача з 17.07.2022 р. вважати таким, що здійснив дезертирство під час дії військового стану. Призупинено виплату грошового забезпечення з 17.07.2022 р. (а. с. 86).

Наказом командира від 28.07.2022 р. № 1674 призначено проведення службового розслідування стосовно позивача (а. с. 63-64).

Акт службового розслідування підписано 16.08.2022 р. (а. с. 58-62). В акті запропоновано за порушення ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивача при поверненні до військової частини притягнути до дисциплінарної відповідальності, позбавити премії та додаткової винагороди за липень 2022 року; організувати роботу щодо направлення матеріалів службового розслідування до Територіального управління ДБР м. Краматорська в одночасним повідомленням Донецького зонального відділу ВСП та Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого:

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням військової служби та правовий статус військовослужбовця регулюються, зокрема, нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232).

Статтею другою Закону № 2232 визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаних із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призивом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб сержантського, старшинського і офіцерського складу.

Позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Реалізуючи право на судовий захист, передбачене ст. 55 Конституцією України, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Позивач вважає, що його права порушені наказом відповідача від 17.07.2022 р., а також звільненням з посади та невиплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Водночас, у ході судового розгляду справи сторонами не надано, а судом не здобуто доказів існування наказу відповідача від 17.07.2022 р. про визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив військову частину.

Накази відповідача від 20.07.2022 р. № 196 або від 28.07.2022 р. № 1674 позивач не оскаржує.

Враховуючи встановлені у справі обставини, позовні вимоги є необґрунтованими та не належать задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання незаконним та скасування наказу від 17.07.2022 р. про визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив військову частину; поновлення на посаді солдата військової частини НОМЕР_1 ; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 17.07.2022 р. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 10.08.2023 р.

Суддя Н.В. Лісовська