Справа № 400/5440/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 р. № 400/5440/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби; зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що при звільненні відповідачем не було проведено повний розрахунок, а саме: безпідставно не виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної чергової відпустки за попередні роки служби 2015-2022 роки. Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача є протиправною та просить суд зобов`язати ГУ Національної поліції в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

06.06.2023 р. відповідач подав відзив на позовну заяву (а. с. 26-31) компенсації підлягали тільки 10 днів невикористаної відпустки за 2023 рік (поточний рік, у якому було звільнено Позивача). Дні невикористаних відпусток за 2015-2019 роки у наказі № 249 о/с від 13.04.2023 р. не визначались як такі, що підлягають грошовій компенсації. Розрахунок при звільненні був проведений виключно на підставі наказу № 249 о/с від 13.04.2023 р. Позивачем Наказ № 249 о/с в частині належних сум до виплати при повному розрахунку не оскаржувався, а відтак, у Позивача відсутні підстави вимагати нарахування та виплати компенсації невикористаних днів відпустки за попередні роки служби. Відповідач наголошує, що він не допустив у спірних правовідносинах протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані відпустки за 2015-2022 роки, оскільки ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580) прямо передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону Крім цього, спір між сторонами належними доказами не підтверджений. Позивач до відповідача не звертався із заявою про проведення компенсування грошима відпусток за 2015-2022 роки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.2007 р. по 06.11.2015 р., а з 07.11.2015 р. по 13.04.2023 р. - в Національній поліції України.

Наказом начальника ГУНП від 13.04.2023 р. № 249 о/с позивач звільнений із займаної посади за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 з 14.04.2023 р. (а. с. 12).

В наказі зазначено про виплату компенсації за невикористані 10 діб щорічної чергової відпустки за 2023 рік.

На адвокатський запит листом від 19.05.2023 р. відповідачем надано інформацію щодо використання позивачем відпусток за 2015-2022 роки:

- за 2015 рік не використано 3 доби щорічної чергової відпустки;

- за 2016 рік не використано 7 діб щорічної чергової відпустки;

- за 2017 рік відпустку використано в повному обсязі;

- за 2018 рік відпустку використано в повному обсязі;

- за 2019 рік не використано 6 діб щорічної чергової відпустки;

- за 2020 рік відпустку використано в повному обсязі;

- за 2021 рік не використано 39 діб щорічної чергової відпустки;

- за 2022 рік не використано 40 діб щорічної чергової відпустки (а. с. 23-24).

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 р. № 260, передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України "Про відпустки" (далі - Закон № 504 установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі ст. 4 Закону № 504 установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творча відпустка ; 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; 5) відпустки без збереження заробітної плати. Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1 ст. 24 Закону № 504).

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закон № 580 визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 92 Закону № 580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Згідно з абз. 7, 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону № 580.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав у попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, у тому числі й за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону № 580 і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504, яким передбачено право працівника у разі звільнення на виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.01.2021 р. у справі № 160/10875/19.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині позовних вимог за 2015, 2016, 2019, 2021, 2022 років, оскільки в 2017, 2018, 2020 роках позивач відпустку використав у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. Оскільки позовні вимоги стосуються виплати компенсації за невикористані дні відпустки, що є частиною заробітної плати, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Отже, судовий збір у сумі 1073,60 грн вважається надмірно сплаченим та може бути повернутий за клопотанням позивача за ухвалою суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби; зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2015 рік ( 3 доби), 2016 рік ( 7 діб), 2019 рік (6 діб), 2021 рік (39 діб), 2022 рік (40 діб), виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2015 рік ( 3 доби), 2016 рік ( 7 діб), 2019 рік (6 діб), 2021 рік (39 діб), 2022 рік (40 діб), виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08.08.2023 р.

Суддя Н.В. Лісовська