Справа № 160/18290/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Богащенко А.І.,
представника відповідача: Ваховської Г.О.,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:
В обгрунтування позову позивачем зазначено, що оскаржувані рішення відповідачем винесені неправомірно, без наявності на те правових підстав, оскільки відповідно до п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України донарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником додатків помилок відповідно до ст.50 ПК України, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання.
В той же час, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Пунктом 9 прим. 11.2 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 за № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) встановлено, що протягом періодів з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.
Отже, відповідно до положень зазначених законодавчих актів пеня не нараховується протягом періоду, а не за період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). А тому, до закінчення дії карантину у податкового органу були відсутні повноваження по складанню оскаржуваних податкових повідомлень -рішень та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату урахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
08.02.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позову та вказав, що в перевіреному періоді ТОВ «М-ЛИТ» своєчасно та у повному обсязі нараховувалась заробітна плата, але фактична виплата заробітної плати проводилась несвоєчасно, податок на доходи фізичних осіб, який утримувався з сум нарахованого доходу працівникам підприємства (та за їх рахунок) перераховувався до бюджету з порушенням термінів, встановлених законодавством, а саме: були встановлені факти несвоєчасної сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати, з порушенням місячного терміну, одночасно з фактичною датою виплати заробітної плати.
Також, ТОВ «М-ЛИТ» перерахування до бюджету військового збору проводилось з порушенням термінів, встановлених законодавством, а саме були встановлені факти несвоєчасної сплати до бюджету військового збору із заробітної плати, з порушенням місячного терміну, одночасно з фактичною датою виплати заробітної плати.
Позивачем в порушення п.1 ч.2 ст.6 та ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в перевіряємому періоді несвоєчасно перерахований до бюджету єдиний соціальний внесок.
Під час проведення перевірки та при винесенні оскаржуваних рішень податковим органом було враховано положення пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо періоду нарахування штрафних санкцій та пені.
Представник позивача в судове засідання 06.06.2023 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, просив здійснювати розгляд справи за наявними у справі документами, про що подав заяву від 10.04.2023 № 4671/23.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «М-ЛИТ» щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.10.2019 по 30.09.2021 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску та загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.10.2019 по 30.09.2021, результати якої оформлені актом від 29.12.2021 № 4704/04-3607-17/39195133.
За результатами перевірки встановлено порушення вимог:
- розділу III Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 в частині надання податкових розрахунків за формою №1-ДФ з недостовірними відомостями за період 4 кв. 2019 - 3 кв. 2021 року.
- пп. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в частині:
несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 6535024,35 грн у тому числі:
вересень 2019 року - 237628,09 грн, жовтень 2019 року - 294729,42 грн, листопад 2019 року - 244385,42 грн, грудень 2019 року - 269669,12 грн, січень 2020 року - 297735,52 грн, лютий 2020 року - 301761,04 грн, березень 2020 року - 253627,45 грн, квітень 2020 року - 285495,97 грн, травень 2020 року - 293744,05 грн, червень 2020 року - 294670,69 грн, липень 2020 року - 307041,22 грн, серпень 2020 року - 319455,89 грн, вересень 2020 року - 321987,37 грн, жовтень 2020 року - 300377,12 грн, листопад 2020 року - 299825,44 грн, грудень 2020 року - 311716,70 грн, січень 2021 року - 304392,03 грн, лютий 2021 року - 286843,53 грн, березень 2021 року - 293144,24 грн, квітень 2021 року - 297845,88 грн, травень 2021 року - 274845,21 грн, червень 2021 року - 298951,52 грн, липень 2021 року - 145151,43 грн;
наявності станом на 30.09.2021 заборгованості по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб (кредитового сальдо) в загальній сумі 452987,74 грн у тому числі: липень 2021 року - 155129,73 грн; серпень 2021 року - 297858,01 грн.
- пп. 1.4 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX, пп. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168. абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в частині:
несвоєчасного перераховано до бюджету військовий збір із заробітної плати в загальній сумі 550604,62 грн., у тому числі:
На підставі вказаного акту відповідачем прийняті:
Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням суд виходить з такого.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) - платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Статтею 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 37.2. ст. 37 ПК України - податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України - податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому елі та не сплачена в установлений законом строк).
Як визначено пп. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 ПК України - податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
У відповідності до п. 54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.
Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (п.57.1. ст.57 ПК України).
Згідно пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу (пп.168.1.2. п.168.1 ст. 168 ПК України).
Відповідно до пп. 168.1.5. п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом (пп. 168.1.6 п. 168.1. ст. 168 ПК України).
У відповідності до пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Статтею 129 ПК України визначено підстави та умови нарахування пені.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі- Закону України №2464-VI) платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України №2464-VI визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма статті 9).
Днем сплати єдиного внеску згідно з частиною десятою статті 9 Закону №2464-VI вважається:
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу;
2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;
3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9).
Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (ч.1 ст. 2).
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25).
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25).
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду (ч. 13 ст. 25).
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення (ч. 14 ст. 25).
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. На суму недоїмки (сума єдиного внеску своєчасно не сплачена у визначені строки) нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №533-IX внесено зміни до Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та доповнено вказаний підрозділ пунктом 52-1 такого змісту «За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати».
Також вказаним законом Розділ VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-11 такого змісту: « 9-11.1. Тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року: несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів); несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року, не застосовується.
9-11.2. Протягом періодів з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню».
Законом України від 13.05.2020 № 591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 591) внесено зміни до пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та викладено його в наступній редакції «За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.
Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».
Цим же Законом №591 у розділі VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у пункті 9-11.1 в абзацах першому і четвертому слова та цифри "у періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року" замінити словами та цифрами "у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)"; у пункті 9-11.2 слова та цифри "періодів з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року" замінити словами та цифрами "періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Отже з конструкцій наведених правових норм випливає, що за порушення податкового законодавства, які вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) штрафні санкції не застосовуються, платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Аналогічні положення щодо звільнення платників єдиного внеску від нарахування пені та застосування до них штрафних санкцій за порушення положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вчинених у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) містить і п. 9-11 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень означеного закону.
Як вказав Верховний Суд в постанові від 16 березня 2023 року у справі №480/5678/21 (адміністративне провадження № К/990/2018/23) «Пункт 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI містить чітку вказівку на темпоральний критерій застосування з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину. Відтак, в незалежності від того, що початок вчинення триваючих правопорушень у спірних правовідносинах припадав на періоди 2018 - 2019 роки, тобто до початку дії мораторію, враховуючи вимоги пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №2464-VI, у контролюючого органу були відсутні підстави для нарахування позивачу пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску починаючи з 01.03.2020 по 29.07.2020, проте за період до 01.03.2020 пеня підлягає нарахуванню».
Отже, враховуючи наведене, позивач помилково ототожнює поняття «звільнення від відповідальності за порушення вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину» та «неможливість починаючи з 1 березня 2020 року до завершення карантину застосувати штрафні санкції та нарахувати пеню за порушення, які мали місце до 1 березня 2020 року».
Аналізуючи приведені вище положення законодавства, яке було чинне на час прийняття оскаржуваних рішень суд доходить до висновку, що в даному випадку конструкції правових норм передбачають саме звільнення платника від відповідальності за порушення, які вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Виходячи з цього суд зазначає, що не зважаючи на те, що проведена документальна планова виїзна перевірка позивача охоплювала період з 01.10.2019 по 30.09.2021, матеріали справи не містять доказів нарахування податковим органом ТОВ «М-ЛИТ» штрафних санкцій та пені за порушення податкового законодавства та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» саме за період з 01.03.2020, з урахуванням чого суд дійшов до висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог, тому у їх задоволенні слід відмовити.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат між сторонами не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16.06.2023.

Суддя О.В. Царікова