Справа № 461/5022/23
Суддя: Мироненко Л. Д.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5022/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Гаврилюк В.Т.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області. В обґрунтування позову покликається на те, що постановою інспектора поліції його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн. Позивач вважає, що при винесенні вказаної постанови у інспектора Лозинського Р.С. не було жодних належних та допустимих доказів порушення вимог пункту 22.5 ПДР та додатку В до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів. (далі ДОПНВ).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було залишено без руху.

07.07.2023 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року було відкрито провадження у вказаній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання.

Представник позивача подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позов просила задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, інших заяв чи клопотань до суду від нього не надходило.

Судом встановлено, що 07 червня 2023 року постановою інспектора, капрала поліції Лозинського Романа Степановича Городоцького відділенням поліції №2 Львівського РВП ГУНП у Львівській області серії ЕАС №7125997 було притягнуто ОСОБА_1 , 1969 р.н. до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до вказаної постанови 07 червня 2023 року о 12:12 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAF XF 440 FT реєстраційний номер НОМЕР_1 із цистерною Тейлор, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевозив небезпечний вантаж (1202), а саме дизель, здійснив зупинку транспортного засобу, не обгородивши його конусами, чим порушив п. 22.5 ПДР та п. 8.3.7 правил ДОПВН, тобто порушення правил дорожнього руху по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію учасників, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням є (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху передбачає чіткий перелік параметрів, яким має відповідати транспортний засіб та його состав під час здійснення руху та перевезення небезпечних вантажів, що детально визначені та описані в цьому пункті ПДР.

Крім того, п. 22.5 ПДР містить відсилочну норму до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (далі «Правила) у тих випадках, якщо хоча 6 один з їх габаритних та/або вагових параметрів транспортного засобу та його составу перевищує нормативи, визначені п. 22.5 ПДР.

Відповідно пунктом 17 вищевказаних правил передбачено, що великогабаритні та великовагові транспортні засоби повинні бути укомплектовані зокрема, вісьмома конусами з горизонтальними світловідбивними смугами білого та червоного кольору, розташованими почергово (висота конусів 600 міліметрів, ширина білих та червоних смуг 150 міліметрів); жорстким буксиром.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач вказані вимоги законодавства не виконав, відповідачем до суду надано не було.

Пунктом 8.3.7. Додатку В до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) передбачено, що кожний транспортний засіб з небезпечними вантажами, що знаходиться на стоянці, повинен бути поставлений на стоянкове гальмо. Причепи, не оснащені гальмовою системою, повинні втримуватися в нерухливому стані за допомогою використання щонайменше одного противідкотного упора, опис якого міститься в пункті 8.1.5.2».

В той же час, у постанові інспектора поліції від 07 червня 2023 року жодних вказівок на те, що транспортний засіб позивача не був поставлений на стоянкове гальмо не наведено.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків .Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України: від 23.12. 2005 № 14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАІІ. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які досилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Зважаючи на вищенаведене, а також те, що відповідачем жодних заперечень щодо позову надано не було, суд дійшов висновку про відсутність вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а отже й відсутності складу адміністративного правопорушення, викладеного у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7125997

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності , суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.06.2023 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов, - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7125997 від 07.06.2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення..

Повний текст рішення виготовлено 11 серпня 2023 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мироненко Л.Д.