Справа № 260/1598/22
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2023 року м. Ужгород№ 260/1598/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника ОСОБА_2 (далі - представник позивача) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), яким просить:

1) визнати протиправними та дискримінаційними дії, рішення та бездіяльність відповідача, відповідно до здійснення розрахунку пенсії Позивачки без здійснення автоматичних масових перерахунків щомісячної пенсії відповідно до п. 3 ст. 42 та ст.28 Закону 1058-IV;

2) зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачки з 10.01.2021 року, з урахуванням передбачених Законом автоматичних масових перерахунків пенсії , за виключенням виплачених сум, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

3) визнати протиправними та дискримінаційними дії та бездіяльність Відповідача, щодо відмови виплатити компенсацію втрати частини доходів на суму боргу за період з 25.05.2016 по 01.02.2021 та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів за кожний місяць боргу за цей період на момент виплати на 01.02.2021 року (а.с.1-8).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та їй присвоєно ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 . По досягненні пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу, позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась їй до 25 травня 2016 року. 25 серпня 2015 року позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. 13 лютого 2019 року позивач звернулась до відповідача з проханням поновити їй пенсію з 25 травня 2016 року та виплатити її на визначений нею банківський рахунок. 26 лютого 2019 року відповідач протиправно відмовив у поновленні пенсії, у зв`язку з чим, позивач була змушена звернутися до суду з позовом. 28 серпня 2020 року Закарпатським окружним адміністративним судом було постановлено рішення в адміністративній справі за № 260/823/20, відповідно до якого адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо невиплати та не нарахування пенсії ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оформлене листом від 26 лютого 2019 року за № 02/В/-29. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 25 травня 2016 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням індексації. В решті позовних вимог - відмовлено. Вищезазначене рішення набрало законної сили 07 жовтня 2020 року.

10 лютого 2021 року відповідач частково виконав рішення, а саме: поновив нарахування та виплату пенсії але без «врахуванням індексації». У лютому 2021 року позивач отримала 73497 гривень в рахунок боргу, а у вересні 2021 року позивач отримала 23297,42 гривень та пенсію за вересень 2349,72 грн..

23 червня 2021 року позивач у відповідь на її звернення стосовно отримання рішення та розрахунків вказаних вище сум, отримала лист відповідача за № 2787-2281/В-02/8-0700/21 від 23 червня 2021 року, в якому зазначено, що спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області направлено запит до Пенсійного фонду України для роз`яснення питань, що стосуються пенсійного забезпечення ОСОБА_1 та правильності виконання рішення суду від 28 серпня 2020 року, а також про надходження відповіді на вказаний запит позивача буде повідомлено додатково спеціалістами Головного управління.

У зв`язку з тим, що відповіді на вказаний запит не надходило, позивач 21 жовтня 2021 року повторно звернулася до відповідача з листом в якому просила надати роз`яснення стосовно розрахунку виплати боргу.

28 жовтня 2021 року відповідач направив повідомлення за №5499-5481/В-02/8-0700/21, яке було отримано 29 жовтня 2021 року через Електронний кабінет ПФУ (далі - Повідомлення від 28.10.2021) разом з яким надано рішення за № 41 від 13 серпня 2021 року (далі - Рішення № 41) про перерахунок пенсії.

З Рішення № 41 року вбачається, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам, та як вона призначена в твердому розмірі за рішенням суду з 25 травня 2016 по довічно.

Починаючи з 01 лютого2021 року пенсія позивачу не перераховувалась і продовжує виплачуватись у тому самому розмірі, що значно менше розміру мінімальної пенсії обчисленої на підставі ст. 28 Закону 1058.

Крім цього з повідомлення від 28 жовтня 2021 року позивач дізналася, що розрахунок суми вказаних в п. 8 вище не врахував компенсацію втрати частини доходів на суму боргу та що причиною цього, на думку відповідача є те, що суми пенсії за рішенням суду носять разовий характер та не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом № 2050, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Таким чином, з вищевказаного повідомлення позивачу стало відомо, що відповідачем не враховані вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсії та масових перерахунків пенсії та що сума компенсації втрати частини доходів на борг пенсії за період з липня 2016 року по лютий 2021 року не нарахована та відповідач з вказаних їм причин відмовляється її виплачувати.

Позивач у позові наголошувала, що немає жодних підстав вважати, що пенсія їй призначена за рішенням суду в твердому розмірі. Пенсія останньої повинна бути нарахована та виплачена у розмірі, визначеному, відповідно до діючого законодавства, з урахуванням діючих норм, стосовно автоматичних перерахунків пенсії.

Позивач стверджує, що стосовно неї ніколи не приймалося ніякого судового рішення, стосовно виплати їй пенсії в твердому розмірі.

Враховуючи, що з Рішення № 41 вбачається, що пенсія ОСОБА_1 обчислена на підставі статті 28 Закону №1058-IV, відтак її пенсія повинна автоматично масово перераховуватися на підставі ч.3 ст. 42 Закону №1058-IV.

Однак, відповідач, з 01 лютого 2021 року протиправно виключив позивача з масових перерахунків пенсії та продовжує (по день звернення до суду) платити пенсію в розмірі 2349,72 грн., яка була нарахована ще в лютому 2021 року.

Як вбачається зі змісту позову, позивач стверджує, що немає жодних підстав вважати, що виплата боргу пенсії останній за період з 2016 по 2021 роки, не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом № 2050 за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Відмова відповідача від нарахування компенсації втрати частини доходів вважає протиправною та безпідставною, у зв`язку із чим і звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.26, 27).

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує (а.с.29-31). Зазначає, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). За приписами ст.42 Закону №1058 встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів (Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

З 01 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням, доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, та у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 Закону №1058, при цьому, перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати.

Згідно ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість Частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Зазначений Закон України визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Таким чином, конкретизуючи обставини наявного спору, відповідач зазначає, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі №260/823/20 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 25 травня 2016 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням індексації. Головним управління дане рішення було виконано в повному обсязі, про що позивачку було повідомлено. Відповідач окремо зазначив, що за травень, червень 2016 року позивачці проведено виплату пенсії у встановлену дату виплати пенсії 01 число щомісяця у травні та червні 2016 року.

Пенсію ОСОБА_1 призначено відповідно до Закону №1058 з урахуванням страхового стажу 41 років 2 місяців 28 днів (індивідуальний коефіцієнт стажу - 0,41167) та заробітної плати за період з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року згідно наданої позивачем довідки та з 01.07.2000 року по 30.04.2013 року згідно даних персоніфікованого обліку (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 0,94874).

Станом на травень 2016 року розмір пенсії ОСОБА_1 становив 1435,68 грн., в тому числі:

- 1248,93 грн. - розмір пенсії за віком обчислений відповідно до статті 27 Закону №1058 (2368,70 х 0,94874 х 0,55575), де 2368,70 - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2010-2012 роки; 0,94874 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати; 0,55575 - індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності (494/100*12)*1.35 (на момент чинного законодавства);

- 124,30 грн. - доплата за 11 років понаднормового стажу, обчислена відповідно до ст.28 ч.1 абз.2 Закону (1130,00 х 11%);

- 62,45 грн. - підвищення відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону №1058 (1248,93 грн. х 5%).

З 01 жовтня 2017 року пенсії за віком підлягали перерахуванню, з урахуванням змін, визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», в тому числі з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки (2014-2016) - 3764,40 грн. та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Після даного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав - 1668,06 грн..

З 01 березня 2019 року пенсії за віком підлягали перерахуванню, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року за № 124 «Питання проведення індексації присій у 2019 році» із застосуванням збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 (3764,40 грн х 1,17 ~ 4404,35 грн). Після даного перерахунку розмір пенсії позивача склав - 1930,51 грн..

З 01 травня 2020 року пенсії за віком підлягали перерахуванню згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року за № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим і категоріям населення у 2020 році» із застосуванням збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11 (4404,35 грн х 1,11 = 4888,83 грн). Після даного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав - 2129,19 грн..

З 01 березня 2021 року пенсії за віком підлягали перерахуванню згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року за № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11 (4888,83 грн х 1,11 = 5426,60), Після даного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав - 2349,72 грн.

Доплату у розмірі 23297,42 грн. за період з 01 жовтня 2017 року по 31 серпня 2021 року позивач отримала додатковою відомістю у вересні 2021 року у дату виплати - 10 число щомісяця, разом з основним розміром пенсії за вересень місяць у встановленій сумі 2349,72 грн..

Крім цього, відповідач у відзиві зазначив, що заборгованість за період з липня 2016 року по жовтень 2020 року у розмірі 73497,55 грн. ОСОБА_1 отримала додатковою відомістю у лютому 2021 року у дату виплати -10 число щомісяця.

Станом на жовтень 2021 року розмір пенсії позивачки становить 2349,72 грн., в тому числі:

- 2119,45 грн. - розмір пенсії за віком обчислений відповідно до статті 27 Закону №1058 (5426,60 х 0,94874 х 0,41167), де 5426,60 - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні; 0,94874 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати; 0,41167 - індивідуальний коефіцієнт стажу);

- 124,30 грн. - доплата за 11 років понаднормового стажу, обчислена відповідно до ст.28 ч.1 абз.2 Закону (1130,00 х 11%);

- 105,97 грн. - підвищення відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону №1058 (2119,45 грн. х 5%).

Отже, розмір пенсійної виплати обчислено згідно набутого ОСОБА_1 страхового стажу та заробітку у відповідності до норм чинного законодавства.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, відповідач зазначив наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до Закону №2050 підставою для здійснення компенсації громадянам втрат частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Під поняттям «доходи», що використовується у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

26 лютого 2009 року, в аналогічній справі (№К-16076/08), колегією суддів Вищого адміністративного суду України було прийнято рішення, в якому чітко зазначено, що суми пенсії за рішенням суду носять разовий характер і не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом №2050, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Така сама позиція викладена в у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року по справі №21-329а/13.

Відповідач зазначив, що виплата нарахованих сум боргу за судовими рішеннями здійснюється органами Пенсійного фонду України разово. Зважаючи на наведене вище не вбачається підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів.

Підсумовуючи вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зазначило, що діяло в межах чинного законодавства, порядок дій було повністю дотримано, порушень з боку органу Фонду відсутні. Відтак, позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, яка у 2015 році виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання.

13 лютого 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила поновити та виплачувати їй пенсію на визначений її рахунок у банківській установі.

Листом від 26 лютого 2019 року пенсійний орган відмовив позивачу в поновленні пенсії, посилаючись на відсутність правових підстав для цього.

Вважаючи відмову відповідача незаконною, а свої права порушеними, у квітні 2020 року позивач звернулася до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 260/823/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо невиплати та не нарахування пенсії ОСОБА_1 протиправною. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області викладене в листі від 26 лютого 2019 року за № 02/В/-29. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 25 травня 2016 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням індексації. В решті позовних вимог - відмовлено.

10 лютого 2021 року відповідач частково виконав рішення суду, а саме: поновив нарахування та виплату пенсії але без «врахування індексації».

У лютому 2021 позивач отримала 73497 гривень в рахунок боргу а у вересні 2021 року позивачка отримала 23297,42 гривень та пенсію за вересень 2349,72 грн., що підтверджується листом (а.с.18 (на звороті)-20).

23 червня 2021 року позивач у відповідь на її звернення стосовно отримання рішення та розрахунків вказаних вище сум, отримала лист відповідача за № 2787-2281/В-02/8-0700/21 від 23 червня 2021 року в якому було вказано, що спеціалістами відділу направлено запит до Пенсійного фонду України для роз`яснення питань, що стосуються пенсійного забезпечення позивача та правильності виконання рішення суду від 28 серпня 2020 року та що про надходження відповіді на вказаний запит позивачеві буде повідомлено додатково спеціалістами відповідача (а.с.18).

Враховуючи що відповіді на вказаний запит не надходило, позивач 21 жовтня 2021 року знов звернулася до відповідача з листом в якому просила надати роз`яснення стосовно розрахунку виплати боргу.

28 жовтня 2021 року відповідач направив повідомлення за №5499-5481/В-02/8-0700/21, яке було отримано позивачем 29 жовтня 2021 року через електронний кабінет Пенсійного фонду України (далі - "Повідомлення від 28.10.2021") разом з яким надано рішення № 41 від 13 серпня 2021 року (далі - "Рішення № 41") про перерахунок пенсії.

З Рішення № 41 від 13 серпня 2021 року вбачається, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам, та як вона призначена в твердому розмірі за рішенням суду з 25 травня 2016 року довічно (а.с.20 (на звороті) - 21 (на звороті)).

Так, починаючи з 01 лютого 2021 року пенсія позивачу не перераховувалась і як випливає з відомостей пенсійного кабінету, продовжує виплачуватись у тому самому розмірі, що значно менше розміру мінімальної пенсії обчисленої на підставі ст. 28 Закону 1058.

Крім цього з повідомлення від 28 жовтня 2021 року позивач дізналася, що розрахунок суми не врахував компенсацію втрати частини доходів на суму боргу та що причиною цього, на думку відповідача є, те що суми пенсії за рішенням суду носять разовий характер та не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом № 2050, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Таким чином, з повідомлення від 28 жовтня 2021 року отриманого 29 жовтня 2021 року позивачеві стало відомо, що відповідачем не враховані вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсії та масових перерахунків пенсії та що сума компенсації втрати частини доходів на борг пенсії за період з липня 2016 року по лютий 2021 року не нарахована та відповідач з вказаних їм причин відмовляється її виплачувати.

Вважаючи дії пенсійного органу щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії протиправними представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Стаття 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ст. 33 Конституції України).

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавчими нормами.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-ІV).

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У статті 1 Закону № 1058-ІV зазначено, що мінімальна пенсія державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно з абз. 8 ч. 2 ст. 5 Закону № 1058-ІV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

За приписами частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Водночас згідно з положеннями ч. 2 ст. 28 Закону № 1058-ІV з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

А частиною третьою статті 28 Закону № 1058-ІV установлено, що за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з вимогами Закону № 1058-ІV. Будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, вказаним Законом не встановлено.

Відтак суд вважає, що оскільки пенсію позивачу призначено у мінімальному розмірі пенсії за віком, зі зміною такого розміру, визначеного законом, пенсія позивача підлягає перерахунку.

Пенсія відповідно до ст.1 Закону №1058-IV - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку; Мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом; Соціальні послуги - послуги, що надаються особам за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону (Закону №1058- IV) , законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною третьою ст. 4 Закону №1058-IV встановлено що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються:

- види пенсійного забезпечення;

- умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Згідно ст.5 Закону №1058-IV встановлено що виключно цим Законом визначаються:

- принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

- види пенсійних виплат;

- умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат;

- мінімальний розмір пенсії за віком;

- порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Тобто дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами встановленими в ст. 7 Закону №1058-IV:

- законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат;

- солідарності та субсидування в солідарній системі;

- державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ (далі - «Закон № 2017-ІІІ») визначено, що законами України встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - «Закон № 1282-ХІІ»).

Згідно статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України це механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 року № 2148-VIII (далі -Закон № 2148-VIII), порядок індексації пенсій змінено та статтю 2 Закону № 1282-ХІІ доповнено новою частиною - «Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.»

Підвищення пенсій відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється автоматично на підставі ч. 2 або ч.3 ст. 42 Закону №1058-IV.

Враховуючи, що відповідно до оскаржуваного Рішення № 41 пенсія позивача обчислена на підставі статті 28 Закону №1058-IV, відтак пенсія ОСОБА_1 повинна автоматично масово перераховуватися на підставі ч.3 ст. 42 Закону №1058-IV.

При цьому, пунктом 3 статті 42 Закону №1058-IV встановлено, що у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 2 статті 28 Закону №1058-IV передбачено, що починаючи з 01 січня 2018 року особам, які досягли віку 65 років та не працюють, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч.4(1) Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV Враховуючи що пенсія Позивачки призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та після набрання чинності зазначеним Законом не здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії - мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу; збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.02.2021 року, відповідач частково виконав рішення Закарпатського окружного адміністративно суду від 28.08.2020 року, а саме, поновив виплату щомісячної пенсії на банківський рахунок позивача, в розмірі 2349 гривень. Саме на цю дату відповідач повинен був нарахувати компенсацію втрати частини доходів на суму кожної помісячної пенсії за період з 25.05.2016 по 01.02.2021, та що саме з 01.02.2021 відповідач повинен був здійснювати автоматично масові перерахунки пенсії Позивачки, але протиправно виключив позивача з кола осіб пенсії яких перераховуються відповідно до Закону.

Враховуючи, що пенсія Позивача обчислена на підставі статті 28, пенсія останньої підвищується на підставі ч.3 ст. 42 Закону №1058-IV.

Частиною 2 статті 28 Закону №1058-IV передбачено, що починаючи з 01 січня 2018 року особам, які досягли віку 65 років та не працюють, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому, пунктом 3 статті 42 Закону №1058-IV встановлено, що у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" мінімальна заробітна плата на 2020 рік становитиме 4723 грн., розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2020 - 1638 гривень.

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" мінімальна заробітна плата на з 01.01.2021 становить 6000 грн. Отже, мінімальний розмір пенсії непрацюючим особам, які досягли 65-річного віку, при страховому стажі для чоловіків 35 років, для жінок 30 років з 01.01.2021 встановлено в розмірі 2400 грн. (6000 грн. х 40 %).

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" мінімальна заробітна плата на з 01.12.2021 становить 6500 грн. Отже, мінімальний розмір пенсії непрацюючим особам, які досягли 65-річного віку, при страховому стажі для чоловіків 35 років, для жінок 30 років з 01.12.2021 встановлено в розмірі 2600 грн. (6500 грн. х 40 %).

Враховуючи вищенаведене, пенсія Позивачки повинна була перераховуватися автоматично та не могла бути менше ніж вказані суми далі:

за період з 09/10/2020 і до 01/01/21 - 2,500 гривен за період з 01/01/2021 і до 01/12/2021 - 2,900 гривен за період з 01/12/2021 і далі - 3,100 гривен.

І це ще до надбавок за понаднормовий стаж відповідно до ст. 28 ч.1 абз. 2 і за підвищення за більш пізнього виходу на пенсію відповідно до ст. 29 ч. 3 Закону 1058.

Однак, Відповідач, з 01.02.2021 року протиправно виключив позивача з масових перерахунків пенсії та продовжує по цей день платити пенсію в розмірі 2349,72, яка була нарахована ще в лютому 2021 року.

Немає жодних підстав вважати, що виплата боргу пенсії позивача за період з 2016 по 2021 роки, не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом № 2050 за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Відмова відповідача в повідомленні від 28.10.2021 року від нарахування компенсації втрати частини доходів на підставі вказаних в повідомленні протиправна та безпідставна.

20.05.2020 року у справі №815/1226/18 Велика Палата ВС дійшла висновку, що: Зважаючи на те, що нарахування пенсії в повному обсязі («правильному» розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем поновлення виплати пенсії позивачці після 07 жовтня 2009 року свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивачки на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Саме тому Велика Палата Верховного суду України у справі №815/1226/18 зобов`язала відповідача поновити виплату пенсії позивачці відповідно до ст.46 Закону № 1058-IV з 07.10.2009 року з зобов`язанням виплатити недоотриману пенсію з одночасною виплатою компенсації втрати частини доходів!

Компенсація за несвоєчасно виплачену пенсію на підставі ст. 2 Закона № 2050-III проводиться з суми несвоєчасно отриманої "...пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) ... суми індексації грошових доходів громадян;" відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159.

Відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, право на який визнано судовим рішенням та на з яким періодом затримання виплати.

Факт протиправної поведінки відповідача при поновленні виплати пенсії підтверджений Рішенням від 28.08.2020 року в якому суд встановив протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо невиплати та не нарахування пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням суду від 28.08.2020 року визначено право позивача на отримання пенсії з 25 травня 2016 року, тобто виплата пенсії в лютому 2021 року здійснювалася відповідачем з порушенням строків, а саме з затриманням стосовно кожного місяця вказаного періоду на період до лютого 2021 року.

08.11.2021 року Верховний Суд в Постанові по справі № 460/8138/20 в подібної справи вказав наступне: "Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивачу з 7жовтня 2009 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV, то колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 46 Закону №°1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №92050-111 (далі - Закон №°2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону №92050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, колегія суддів доходить висновку, що оскільки непроведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV

Таким чином, у вказаній частині рішення суддів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог стосовно зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивачу з 7 жовтня 2009 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Зазначені висновки суду узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 та Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 30 липня 2020 року у справі №°461/5775/16-а, від 30 липня 2020 року у справі №802/798/18-а, від 24 вересня 2020 року у справі № 0240/3646/18-а, від 24 вересня 2020рокуу справі № 806/1754/18.

Таким чином, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій положень статті 46 Закону № 1058-I та неврахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №° 815/1226/18 та постановах Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №°461/5775/16-а, від 30 липня 2020 року у справі №°802/798/18-а, знайшли своє підтвердження".

Таким чином відмова відповідача в повідомленні від 28 жовтня 2022 року від нарахування компенсації втрати частини доходів є безпідставною.

Стаття 2 Загальної декларації про права людини передбачає, що кожна людина повинна мати всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища.

Стаття 24 Конституції України гарантує громадянам рівні конституційні права і свободи та рівність перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Стаття 7 Закону України № 1058-IV гарантує в якості принципу загальнообов`язкового державного пенсійного страхування принцип рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат!

У Рішенні № 25-рп/2009 Конституційний Суд України зауважив, що всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавлено цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Як було зазначено вище, пенсія позивачу нарахована у розмірі 2349,72 грн. без урахування масових перерахунків.

Таким чином відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії позивача.

Враховуючи вищезазначене даний позов підлягає до задоволення, а понесені судові витрати по сплаті судового збору стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, автоматичних масових перерахунків пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 10.01.2021 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, автоматичних масових перерахунків пенсії.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо відмови виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 25.05.2016р. по 01.02.2021 р. відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 25.05.2016р. по 01.02.2021 р. відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець