Справа № 160/13710/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
19.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 74 від 09.03.2023 року про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
20.06.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
30.06.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуваним рішенням було відмовлено у переході з пенсії відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю для цього правових підстав, адже Закон №889 не передбачає норм, які б давали змогу проводити перерахунки та призначення пенсій державним службовцям. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
17.07.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки такі є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимога чинного законодавства.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності.
09.03.2023 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_2 звернулась із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 28 від 14.03.2023 року, яке прийнято за екстериторіальним принципом, відмовлено позивачу у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та вказано, що періоди роботи посадових осіб на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 12.02.1997 по 21.03.2019 ОСОБА_1 працювала у Державній податковій службі України, 30.05.1998 їй присвоєно персональне звання інспектора податкової служби 3 рангу, 01.06.2001 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 2 рангу, 22.10.2004 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу, 24.10.2006 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби 3 рангу, 02.01.2014 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи 3 рангу, 20.09.2017 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної служби 2 рангу. Враховуючи вищевикладене, у ОСОБА_1 відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому прийнято рішення відмовити у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII «Про державну службу» з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Так, з трудової книжки позивача НОМЕР_1 виданої 28.08.1983 року та вкладишу до неї серії НОМЕР_2 , виданого 02.06.2017 року, загальний стаж роботи на державній службі ОСОБА_1 становить 22 роки 07 місяців 07 днів, виходячи з наступних періодів, а саме:

1) Павлоградська державна податкова адміністрація:

- 12.02.1997 року - прийнята на роботу у відділ комп`ютирізації на посаду держподаткового інспектора, тимчасово на період декретної відпустки штатного робітника за полкурсом (Наказ № 2 а-к від 12.02.1997);

- 12.02.1997 року - прийняла присягу держслужбовця ЗУ «Про державну службу» ст. 17

- 20.02.1997 року - переведена на постійне місце роботи держподаткового інспектора відділу комп`ютерізації за конкурсом (Наказ № 15 а-к від 20.02.1997);

- 14.02.1998 року - Павлоградська держподаткова адміністрація переіменована на Павлоградську держподаткову інспекцію, ЗУ «Про державну службу» № 83/98 ВР від 05.02.1998;

- 01.04.1998 року переведена на посаду старшого держподаткового інспектора відділу інформатизації за рішенням конкурсної комісії (Наказ № 14 а-к від 01.04.1998 Наказ № 13а від 01.04.1998);

- 01.04.1998 року - призначена на посаду старшого держподаткового інспектора відділу інформатизації (Наказ № 13а від 01.04.1998);

- 30.05.1998 року - присвоєно персональне звання інспектора податкової служби III рангу (наказ № 37а від 30.05.1998);

- 01.03.1999 року - звільнена у зв`язку з переведенням на роботу у Західно-Донбаську об`єднану держподаткову інспекцію за згодою працівника ч.5 ст. 36 КЗпП (наказ № 11к від 01.03.1999);

2) Західно-Донбаська об`єднана державна податкова інспекція:

- 02.03.1999 року - прийнято по переводу головним держ-податінспектором відділу абезпечення функціювання автоматін.форм.анал. системи, по конкурсу (наказ № 1-о від 02.03.1999);

- 01.08.2000 року - відділ забезпечення функціонування автоматизованої інформаційно-аналітичної системи перейменовано в відділ автоматизації процесів оподаткування (наказ № 157 від 01.08.2000);

- 01.06.2001 року - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби II рангу (наказ № 77-о від 01.06.2001);

- 16.09.2002 року - покладено виконання обов`язків заступника начальника управління - начальника відділу автоматизації процесів оподаткування управління інформатизації та обліку в зв`язку з введенням в дію змін щодо штатного розпису (наказ № 149-о від 16.09.2002);

- 18.11.2002 року - призначено на посаду заступника начальника управління начальника відділу автоматизації процесів оподаткування управління інформатизації та обліку за рішенням конкурсної комісії (наказ № 193-о від 18.11.2002);

- 10.09.2003 року - відділ перейменовано згідно штатного розпису на відділ супроводження автоматизації процесів оподаткування (наказ № 162-о від 09.09.2003)

- 22.10.2004 року - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу (наказ № 197-о від 22.10.2004);

- 14.10.2005 року - в зв`язку з введенням в дію організаційної структури та штатного розпису переведено на посаду заступника начальника відділу інформатизації процесів оподаткування (наказ № 242-о від 11.10.2005);

- 24.10.2006 року - присвоєно спеціальне звання радник податкової служби III рангу (Наказ № 142-о від 24.10.2006);

- 12.03.2007 року - в зв`язку з введенням в дію штатного розпису переведено на посаду головного державного податкового інспектора відділу інформатизації процесів оподаткування (Наказ № 37-о від 12.03.2007);

- 14.09.2007 року - в зв`язку з введенням в дію штатного розпису переведено на посаду головного державного податкового інспектора відділу супроводження інформаційних систем податкового блоку та АРМІВ управління інформатизації процесів оподаткування (наказ № 153-о від 14.09.2007);

- 14.03.2012 року - у зв`язку з реорганізацією звільнено по переводу до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, п.5 ст. 36 КЗпП (Наказ № 59-о від 14.03.2012);

3) Західно-Донбаська об`єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби:

- 15.03.2012 року - прийнято по переводу на посаду головного державного податкового інспектора відділу супроводження інформаційних систем та адміністрування баз даних управління інформатизації та обліку платників (Наказ № 10-о від 15.03.2012);

- 01.06.2012 року у зв`язку зі зміною організаційної структури відділ перейменовано в відділ супроводження інформаційних систем, адміністрування баз даних, технічної підтримки, телекомунікацій (Наказ № 339 від 01.06.2012);

- 01.07.2013 року - у зв`язку з реорганізацією Західно-Донбаської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС, шляхом приєднання в Західно-Донбаську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області призначено в порядку переведення на посаду головного державного інспектора відділу супроводження інформаційних систем та адміністрування баз даних управління та обліку платників та присвоєно 14 ранг державного службовця. Постанова КМУ № 229 від 20.03.2013 (Наказ № 26-о від 01.07.2013);

- 02.01.2014 року - присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної служби III рангу (Наказ № 200-о від 31.12.2013);

- 13.07.2015 року - у зв`язку з реорганізацією Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області в Західно-Донбаську ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області переведено на посаду головного державного інспектора відділу ІТ (Наказ № 72-о від 13.07.2015);

- 02.12.2015 року - звільнено в порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДФС в Дніпропетровській області, п.5 ст. 36 КЗпП України (Наказ №272-о від 02.12.2015);

4) Головне управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області:

- 03.12.2015 року - призначена на посаду головного державного інспектора відділу інформаційно-аналітичних систем управління ІТ як така, що успішно пройшла стажування в порядку переведення з Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Наказ № 734-о від 03.12.2015);

- 09.02.2016 року - у зв`язку із змінами в організаційній структурі та штатному розписі переведена на посаду головного державного інспектора відділу адміністрування баз даних управління інформаційних технологій (Наказ № 73-о від 09.02.2016);

5) вкладиш АЕ №730385:

- 02.06.2017 року - призначена на посаду завідувача сектору адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів управління інформаційних технологій Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як така, що пройшла за конкурсом (Наказ № 439-о від 02.06.2017);

- 20.09.2017 року - присвоєно чергове спеціальне звання радника податкової та митної служби II рангу (Наказ № 1271-0 від 20.09.2017);

- 01.10.2018 року - переведена на нижчу посаду головного державного інспектора відділу адміністрування баз даних управління інформаційних технологій (Наказ № 624-о від 01.10.2018);

- 21.03.2019 року - припинила державну службу та звільнена у зв`язку з неможливістю виконання державним службовцем обов`язків за станом здоров`я згідно п.2ч.1 ст. 28 ЗУ «Про державну службу» п.2 ст. 40 КЗпП України з 15.03.2019р. (Наказ № 226-о від 21.03.2019р.). Тобто, у позивача як станом 01.05.2016 були наявні 10 років стажу так і на день звернення із заявою про переведення станом на 09.03.2023 року - 20 років стажу державної служби у податкових органах, що відповідає приписам ст. 37 Закону №3723-XII та дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ. Також ОСОБА_1 на день звернення до відповідача досягла віку 60 рік, що відповідає приписам ст. 26 Закону №1058-IV.

Наявність у позивача необхідного страхового стажу у свою чергу підтверджується довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років). Тобто три умови дотримано.

Зі змісту правових норм, які регулюють порядок призначення пенсії в системі загальнообов`язкового державного страхування, суд дійшов висновку, що відмовляючи особі у призначенні пенсії чи переведенні з одного виду пенсії на інший, територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, визначити розмір страхового та спеціального (пільгового) стажу особи, яка звернулась до призначення пенсії, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Суд зауважує що в оскаржуваному рішенні відповідачем не спростовується наявність у позивача стажу у часовому співвідношенні. Як на підставу відмови відповідач посилається на відсутність періодів роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Зазначено, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не враховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Щодо вказаних доводів відповідача, суд зазначає наступне.

Пунктом 8 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби», якою затверджений Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

- на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст. 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

- на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

- на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

- на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання, […].

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. […].

Частиною 17 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Пунктом 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абз. 1, 2 п. 344.1 ст.344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

В постанові від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13 (№ рішення в ЄДРСР 35667359) Верховний Суд України з посиланням на норми Закону № 509-XII вказав, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

В зазначеній постанові колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Також колегія суддів в постанові зазначила, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» не є підставою для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.

Частиною 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок № 229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Враховуючи викладене, період роботи позивача з 12.02.1997 року по 21.03.2019 року зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Враховуючи викладене, суд вважає помилковими висновки відповідача, викладені у спірному рішенні про відмову в переведенні на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу», з підстав відсутності у позивача необхідного стажу державної служби, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 28 від 14.03.2023 року щодо відмови в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» підлягає скасуванню як протиправне.

Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву № 74 від 09.03.2023 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією № від 13.06. 2023 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 1073,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 3500,00 грн, суд зазначає наступне.

Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу врегульовано ст. 134 КАС України.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат позивач надала: договір про надання професійної правничої допомоги адвокатом №28 від 04.05.2023 року, акт від 12.06.2023 року виконаних робіт по Договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом, квитанцію до прибуткового касового ордера №15/2023 від 12.06.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №366, договір №32 від 12.07.2023 року про надання професійної правничої допомоги адвокатом, акт від 12.07.2023 року виконаних робіт по Договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом, квитанцію до прибуткового касового ордера №24/2023 від 12.07.2023 року.

Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом №28 від 04.05.2023 року ОСОБА_1 з однієї сторони та адвокат Явтушенко Ірина Владиславівна надає професійну правничу допомогу щодо підготовки адміністративного позову.

Відповідно до акту від 12.06.2023 року виконаних робіт по Договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом на виконання укладеного між сторонами Договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом Явтушенко Іриною Владиславівною проведені наступні дії: підготовлено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 28 від 14.03.2023 року та зобов`язання повторно розглянути заяву № 74 від 09.03.2023 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. Адвокатом на підготовку адміністративного позову затрачено 5 годин, вартість виконаної роботи з підготовки позову становить 2 000,00 грн.

Згідно договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом №32 від 12.07.2023 року адвокат здійснює підготовку відповіді на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в адміністративній справі № 160/13710/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 28 від 14.03.2023 року та зобов`язання повторно розглянути заяву № 74 від 09.03.2023 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. Сторони узгодили вартість робіт 1500,00 грн.

Відповідно до акту від 12.07.2023 року виконаних робіт по Договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом підготовлено відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в адміністративній справі № 160/137140/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 28 від 14.03.2023 року та зобов`язання повторно розглянути заяву № 74 від 09.03.2023 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. Адвокатом на підготовку відповіді на відзив в адміністративному позові затрачено 3 години, вартість виконаної роботи з підготовки позову становить 1500,00 грн. Загальна вартість виконаної роботи адвокатом по наданню професійної правничої допомоги становить 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

На підтвердження оплати витрат на правничу допомоги позивачем надано квитанції до прибуткового касового ордера №15/2023 від 12.06.2023 року та №24/2023 від 12.07.2023 року.

Дослідивши подані позивачем документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо таких витрат, а також із урахуванням предмета спору, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у сумі 3500 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м.Одеса, вул.Канатна, 83, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 28 від 14.03.2023 року щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 74 від 09.03.2023 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв