Справа № 120/1975/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 серпня 2023 р. Справа № 120/1975/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчиняти дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 08 листопада 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте рішенням комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06 грудня 2022 року № 9 заявниці відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року як пільгового стажу з підстав відсутності в архівних документах відомостей про норми обслуговування та їх виконання, а також з огляду на невідповідність прізвища, зазначеного в первинних документах, паспортним даним ОСОБА_1 . Також цим рішенням відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 01 липня 1987 року по 31 грудня 1992 року як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією.

Позивачка вважає таке рішення пенсійного органу в частині непідтвердження періоду її роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2013 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, протиправним, тому й звернулася до суду з цим позовом з вимогами зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу період роботи позивачки дояркою з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року як такий, що дає їй право на пенсію на пільгових умовах, а також зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "д" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою від 07 березня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 08 листопада 2022 року, а також заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

15 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до підпункту 5 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування. При призначенні даного виду пенсії обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками відповідного зразка підприємств або організацій про пільговий характер роботи, у якій має бути зазначено: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; посилання на норму законодавства, згідно з якою визначається право на пільгове пенсійне забезпечення; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку. Також додаються довідки про виконання норм обслуговування.

Так, на засіданні комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2022 року про підтвердження стажу роботи та за результатами розгляду такої прийнято рішення від 06 грудня 2022 року № 9, яким відмовлено в підтвердженні ОСОБА_1 періоду роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Така відмова обумовлена невідповідністю прізвища, зазначеного в первинних документах, паспортним даним позивачки, а також відсутністю підтверджуючих первинних архівних документів про встановлення в даному господарстві норм обслуговування та їх виконання позивачкою. Також зазначеним рішенням комісії відмовлено в підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 з 01 липня 1987 року по 31 грудня 1992 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією. Таким чином, на переконання представника відповідача, рішення комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06 грудня 2022 року № 9, є правомірним.

Стосовно позовних вимог позивачки щодо призначення їй пенсії, то представник відповідача вказав на те, що такі вимоги є передчасними, оскільки позивачка не зверталася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Натомість ОСОБА_1 зверталася лише із заявою, у якій просила підтвердити її наявний пільговий стаж. За таких обставин, на думку представника відповідача, питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах може вирішуватися лише після подання нею відповідної заяви та встановлення достатнього пільгового стажу позивачки. За наведених обставин представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Із запису № 1 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_2 прийнята в члени колгоспу імені Карла Маркса села Вила Томашпільського району Вінницької області на підставі рішення від 28 серпня 1987 року № 14.

Записом № 2 зазначеної трудової книжки підтверджується те, що 29 квітня 1992 року колгосп імені Карла Маркса села Вила реорганізовано у КСП "Вила" села Вила, а запису № 3 трудової книжки свідчить про те, що КСП "Вила" села Вила 07 березня 2000 року реорганізовано у СТОВ племзавод "Вила" села Вила.

Відповідно до запису № 4 трудової книжки ОСОБА_2 31 грудня 2003 року звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в СПП "Племзавод "Вила", про що директором СТОВ "Вила" видано наказ № 43 від 31 грудня 2003 року.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , що видане Вилянською сільською радою Томашпільського району Вінницької області 02 грудня 2006 року, підтверджується факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 02 грудня 2006 року вчинено відповідний актовий запис під № 8. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ".

У архівній довідці № 485 від 28 жовтня 2022 року, що видана комунальною установою "Томашпільський трудовий архів" Томашпільської селищної ради Вінницької області, зазначено, що ОСОБА_6 працювала дояркою з 1993 року по 2003 рік; у довідці також вказано кількість тварин, яку позивачка обслуговувала (окрім 1993 року, липня-вересня 1999 року та грудня 2001 року).

Іншою довідкою від 28 жовтня 2022 року № 482, що також видана комунальною установою "Томашпільський трудовий архів" Томашпільської селищної ради Вінницької області, підтверджується те, що ОСОБА_2 з 1993 року по 2004 рік працювала дояркою у СТОВ "Племзавод "Вила" села Вила та відпрацювала понад встановлений мінімум людиноднів у кожному році.

Архівними довідками комунальної установи "Томашпільський трудовий архів" Томашпільської селищної ради Вінницької області від 28 жовтня 2022 року №№ 483 та 484 підтверджується те, що в період з 1993 року по грудень 2003 року ОСОБА_2 нараховувалася заробітна плата із зазначенням її розміру помісячно.

08 листопада 2022 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи, долучивши до такої довідку з Єдиного державного реєстру про ліквідацію підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; трудову книжку; документи, видані архівними установами: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати; архівну довідку про стаж роботи; довідку про фактичну кількість обслуговування тварин; довідку про реорганізацію; відомості СПОВ.

Рішенням комісії з питань підтвердження пільгового стажу, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, № 9 від 06 грудня 2022 року заявниці відмовлено в підтвердженні наступних періодів роботи, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року - з огляду на невідповідність прізвища, зазначеного в первинних документах, паспортним даним заявниці та в зв`язку з відсутністю підтверджуючих первинних архівних документів про встановлення в господарстві, якому працювала позивачка, норм обслуговування та їх виконання заявницею;

- з 01 липня 1987 року по 31 грудня 1992 року - оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією.

Не погодившись із таким рішенням в частині, що стосується непідтвердження пільгового періоду роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року, ОСОБА_1 оскаржила прийняте рішення у відповідній частині в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

При цьому абзацом 8 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

В ході судового розгляду встановлено, що 08 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи.

При цьому варто зауважити, що заяву про призначення пенсії позивачка не подавала до пенсійного органу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до абзацу 8 пункту 20 згаданого Порядку у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється в порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На виконання вказаної вище норми постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Порядок № 18-1).

Так, пунктом 1 Порядку № 18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Пунктом 6 Порядку № 18-1 визначено, що основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Відтак у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється Комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Отже, вирішення питання про зарахування до пільгового стажу періоду роботи на підприємстві, яке ліквідоване без визначення правонаступника, віднесено до виключної компетенції комісій, що діють при Головних управліннях Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

При цьому сторонами не заперечується той факт, що товариство з обмеженою відповідальністю "Племзавод "Вила" ліквідовано без визначення правонаступника.

Саме тому рішення, що оскаржується у цій справі, приймалося саме комісією, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Таким чином, заяву ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, правомірно розглянуто саме комісією, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

При цьому за результатами розгляду такої заяви комісією 06 грудня 2022 року прийнято рішення № 9, яким відмовлено в підтвердженні періодів роботи, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року, а також з 01 липня 1987 року по 31 грудня 1992 року.

При цьому зі змісту позовних вимог слідує, що позивачка оскаржує рішення комісії лише в частині непідтвердження періоду її роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року.

Підставою для відмови у підтвердженні пільгового стажу позивачки періоду її роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року слугувало те, що зазначене в первинних документах прізвище не відповідає паспортним даним, а також відсутні підтверджуючі первинні архівні документи про встановлення в господарстві норм обслуговування та їх виконання заявницею.

Щодо невідповідності прізвища ОСОБА_1 в первинних документах її паспортним даним, то тут варто врахувати наступне.

Дійсно, як слідує із архівних довідок "Томашпільського трудового архіву" Томашпільської селищної ради Вінницької області №№ 482, 483 484 та 485 від 28 жовтня 2022 року, такі видані на ім`я " ОСОБА_6 ", що не відповідає паспортним даним позивачки, адже у паспорті серії НОМЕР_3 , належному позивачці, прізвище ім`я та по батькові зазначено як " ОСОБА_1 ".

Водночас із наявного в матеріалах справи свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 слідує, що 02 грудня 2006 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , внаслідок чого позивачка змінила своє прізвище з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ".

Реєстрація шлюбу зумовила зокрема зміну прізвища у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , що належить позивачці (з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 ).

На переконання відповідача, така невідповідність архівних довідок паспортним даним позивачки є підставою для відмови у підтвердженні стажу роботи у цей період.

Разом із тим такі аргументи пенсійного органу слід оцінити критично, адже зміна прізвища у паспорті обумовлена реєстрацією шлюбу позивачки з ОСОБА_3 , внаслідок чого і відбулася зміна прізвища позивачки з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ".

А відтак наведені обставини виключають сумніви щодо видачі архівних довідок №№ 482, 483 484 та 485 від 28 жовтня 2022 року саме позивачці.

Більше того, на переконання суду, такі підстави для непідтвердження пільгового періоду роботи позивачки свідчать не про реальні перешкоди для його підтвердження, а про надмірний формалізм.

Отже, слід дійти висновку, що первинні документи (архівні довідки №№ 482, 483 484 та 485 від 28 жовтня 2022 року) відповідають паспортним даним ОСОБА_1 , а тому посилання в оскаржуваному рішенні на такі аргументи є безпідставними.

Щодо іншої підстави для відмови в підтвердженні пільгового періоду роботи, що стосується відсутності підтверджуючих первинних архівних документів про встановлення в господарстві норм обслуговування та їх виконання позивачкою, то суд зауважає наступне.

Як вже встановлено судом вище, архівні довідки "Томашпільського трудового архіву" Томашпільської селищної ради Вінницької області №№ 482, 483, 484 та 485 від 28 жовтня 2022 року видані на ім`я позивачки.

При цьому такими довідками повністю підтверджується те, що позивачка працювала з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року повний робочий день дояркою та отримувала за свою працю заробітну плату із зазначенням її розмірів помісячно.

Суд звертає увагу на те, що невизначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії, та незатвердження норм обслуговування тварин для доярок у відповідні роки на відповідних підприємствах, де працювала позивачка, не може свідчити про невиконання нею таких норм.

Такі висновки свідчать про те, що позивачка не повинна нести тягар відповідальності через те, що посадові особи підприємств, де вона працювала, не встановили норми надоїв та обслуговування тварин або через незбереження ними документів про встановлення таких норм станом на день звернення за призначенням пенсії.

А відтак відсутність таких доказів не може позбавити позивачку права на соціальний захист.

Аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 10 липня 2018 року у справі № 709/1360/17, від 07 лютого 2019 року у справі № 699/155/17 та ряду інших.

Окрему увагу слід звернути на архівну довідку № 482, що видана "Томашпільським трудовим архівом" Томашпільської селищної ради Вінницької області 28 жовтня 2022 року, відповідно до якої позивачка в період з 1993 року по 2004 рік відпрацювала понад встановлений мінімум людиноднів у кожному році.

Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено позивачці у підтвердженні періоду її роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

За наведених вище обставин рішення комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, № 9 від 06 грудня 2022 року в частині непідтвердження періоду роботи ОСОБА_1 з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року як такого, що дає право на пільгове призначення пенсії, є протиправним, а тому в цій частині позов слід задовольнити.

При цьому пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти зокрема рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на таку норму суд дійшов висновку, що, незважаючи на те, що позивачка не наполягає на скасуванні оскаржуваного рішення, проте з метою ефективного захисту її прав та інтересів, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, слід вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення про скасування рішення комісії в тій частині, що визнане протиправним.

Також задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтвердити період роботи позивачки з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Разом із тим вимога позивачки про зобов`язання відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах задоволенню не підлягає з огляду на те, що вона не зверталася до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії, що унеможливлює вирішення питання про призначення їй пенсії в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 19 квітня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на її користь слід стягнути 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань підтвердження пільгового стажу, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, № 9 від 06 грудня 2022 року в частині непідтвердження періоду роботи ОСОБА_1 з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтвердити період роботи ОСОБА_1 з 01 січня 1993 року по 31 грудня 2003 року як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 11.08.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович