Справа № 260/444/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2023 рокум. Ужгород№ 260/444/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засіданння- Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Матяшук В.К.,

представник третьої особи - Роман Д.М.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому просить:

- визнати рішення від 28.10.2021 року Міністерства оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після встановлення йому інвалідності війни II групи внаслідок війни 16.03.2021 року - неправомірним;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що після отримання другої групи інвалідності позивач звернувся до Міністерства Оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Комісія Міністерства оборони України своїм рішенням, оформленим протоколом №163 від 28 жовтня 2021 року, відмовила позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги. Вважає дії відповідача щодо не здійснення нарахування та перерахунку одноразової грошової допомоги, як інваліду II групи внаслідок війни, на підставі довідки МСЕК серії 12 ААБ №661919 від 16.03.2021 року протиправною та з метою захисту порушеного конституційного права на соціальний захист звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, цією ухвалою суду залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року зупинено провадження в даній адміністративній справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року поновлено провадження в даній адміністративній справі.

18 січня 2023 року від Міністерства оборони України надійшов відзив, в якому він зазначив, що під час первинного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а 16.03.2021 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12ААБ №661919 від 16.03.2021). Рішенням комісії Міністерства оборони України від 28.10.2021 №163 позивачу було відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги. Позивачу вперше встановлена інвалідність від 31.01.2005 р. та під час повторного огляду визнано особою з інвалідністю II групи від 16.03.2021 р. Таким чином зміна групи інвалідності позивача відбулась понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Окрім цього, позивачем не було надано до комісії оригінал та/або копію документу, який б свідчив про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачений пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженої постановою КМ України від 25 грудня 2013 року №975.

26 січня 2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи, Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в яких вказує, що 28.10.2021 року рішенням комісії Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Про що листом від 18.11.2021 року № 8537/9 Закарпатським ОТЦК та СП повідомлено позивача та направлено копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України. Відтак, вважає, що з боку Закарпатського ОТЦК та СП жодних протиправних дій відносно ОСОБА_1 допущено не було.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав подані третьою особою пояснення.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

31 січня 2005 року позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку із травмою, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серії КА №0281351), однак одноразова грошова допомога у зв`язку з цим не виплачувалась взагалі.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 661919 ОСОБА_1 16 березня 2021 року встановлена ІІ група інвалідності безстроково у зв`язку з травмою, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії, у зв`язку з чим він звернувся до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 №2011-XII та Порядку № 975.

Згідно з архівною довідкою від 24.06.2021 № 6/3/0-244 ОСОБА_1 госпіталізований 11.10.1984 в ІІІ інфекційне відділення в/ч пп НОМЕР_3 (704 ВПГ 40 ОА Шинданд ДРА) з діагнозом: комбінована ЗЧМТ, струс головного мозку (контузія), вірусний гепатит та знаходився на лікуванні до 23.10.1984. Для подальшого лікування переведений в 340 ОВГ (Ташкент).

Відповідно до витягу із протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 27.09.2021 №437 у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 протоколом встановлено, що травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України від 28 жовтня 2021 року № 163 (далі - Протокол № 163) позивачу було відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності в 2005 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, а також останнім не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку № 975. Крім того, згідно з пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі також - Закон № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на час звернення позивача за отриманням допомоги) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Частиною 9 статті 16-3 Закону №2011-XII встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На день встановлення ІІ групи інвалідності позивачу (16.03.2021 р.) діяв Порядок № 975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 р. у справі № 484/295/17.

Таким чином, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок №975 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Відмова відповідача у виплаті позивачу грошової допомоги згідно заяви від 28.09.2021 р. обґрунтована, зокрема, посиланням на пункт 8 Порядку №975.

З цього приводу суд зазначає, що за змістом вказаної норми, особа, яка мала певну групу інвалідності та отримала у зв`язку з цим одноразову грошову допомогу, у розмірі, що відповідає цій групі інвалідності, може мати право на отримання на виплату допомоги у ще більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми, якщо після первинного встановлення інвалідності цій особі буде встановлено вищу групу інвалідності.

Разом з цим, за змістом цього пункту, така виплата, з урахуванням раніше виплаченої суми, можлива лише, якщо повторне встановлення інвалідності вищої групи відбулось не пізніше, ніж протягом двох років з часу первинного встановлення інвалідності.

Тобто, вказаною нормою передбачені обмежувальні умови лише для тих випадків, коли після первинного встановлення інвалідності особа отримала відповідну суму допомоги та набула право на виплату з урахуванням вже отриманої суми.

Що ж стосується спірних правовідносин, суд встановив, що позивач не отримував грошову допомогу у зв`язку з первинним встановленням інвалідності.

Відтак, до спірних правовідносин не застосовуються обмежувальні умови передбачені пунктом 8 Порядку №975.

Всупереч зазначеним положенням законодавства, Міністерством оборони України було прийнято протиправне рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що він був звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України від 04 квітня 2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», яким запроваджено виплату такої допомоги, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

З даного приводу суд зауважує, що з метою упорядкування законодавства щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, встановлення їм інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, визначення цієї допомоги виключно як виплати соціального характеру до Закону № 2011-ХІІ Законом № 5040-VI були внесені, зокрема, статтю 16 викладено в новій редакції, та доповнено цей Закон статтями 161 та 164.

У Прикінцевих положеннях Закону № 5040-VI встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Аналіз наведених положень Закону № 5040-VI, Порядку № 975 дає підстави для висновку, що змінене з 01 січня 2014 року законодавче регулювання питань соціального захисту військовослужбовців поширюється на осіб, право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги у яких виникло після цієї дати.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях висловлював юридичну позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № З-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012).

Як указано в Рішенні Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011, положення частини першої статті 58 Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (абзац другий пункту 5 мотивувальної частини).

З огляду на вищенаведені юридичні позиції Конституційного Суду України, та враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення законодавства України, що діяло станом на 16 березня 2021 року.

Оскільки позивачу інвалідність ІІ групи вперше встановлено 16 березня 2021 року і станом на цю дату у нього виникло право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, законодавчі положення на момент звернення ним після встановлення безстроково ІІ групи інвалідності про виплату одноразової грошової допомоги встановлювали, що така виплата повинна здійснюватись відповідно до Порядку № 975.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 р. у справі № 760/11727/17.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідач у якості підстави для відмови позивачу у виплаті допомоги вказав, що заявник не подав документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку № 975.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 975 до заяви про виплату одноразової грошової допомоги, зокрема, додаються копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 року (справа №620/3562/18) з огляду на відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем подано копію архівної довідки від 24.06.2021 №6/3/0-244 в обґрунтування причини та обставини травми, згідно якої ОСОБА_1 госпіталізований 11.10.1984 в ІІІ інфекційне відділення в/ч пп НОМЕР_3 (704 ВПГ 40 ОА Шинданд ДРА) з діагнозом: комбінована ЗЧМТ, струс головного мозку (контузія), вірусний гепатит та знаходився на лікуванні до 23.10.1984. Для подальшого лікування переведений в 340 ОВГ (Ташкент).

Разом з цим, відповідно до витягу із протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 27.09.2021 №437 у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 протоколом встановлено, що травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Отже, як зазначалось, доказами, які свідчать про причини та обставини поранення можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини травми, саме тому надана позивачем архівна довідка від 24.06.2021 №6/3/0-244 має бути проаналізована відповідачем.

З огляду на наведене, суд вважає, що рішення Міністерства оборони України, оформлене п. 2 протоколу від 28.10.2021 р. №163 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, протиправним та підлягає скасуванню.

Одночасно суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Органом, уповноваженим на прийняття рішення стосовно призначення позивачу спірної грошової допомоги, є саме Міністерство оборони України, до компетенції якого і входить розгляд документів, поданих позивачем. У зв`язку з цим суд не може перебирати на себе вирішення такого питання, досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність підстав для призначення вказаної вище допомоги, бо таке рішення у цій ситуації відноситься до дискреційних повноважень Міністерства оборони України.

Отже, належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде ефективним та забезпечить належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку, буде зобов`язання Міністерства оборони України потворно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду від 21.06.2018 у справі №816/958/16, від 21.06.2018 у справі № 816/958/16, від 24 грудня 2020 року у справі №333/111/17(2-а/333/58/17), від 27.01.2022 у справі №332/752/17 та інших.

За викладених вище обставин, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, не стягуються.

Керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 28.10.2021 №163 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги від 28.09.2021 із врахуванням висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі виготовлено та підписано 11.08.2023 року.