Справа № 420/12292/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії № 30 від 24.05.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії з 12 травня 2023 року із зарахуванням при розрахунку стажу періодів роботи 02.04.1977 по 10.05.1979 в «Балтському хлібоприймальному підприємстві» та з 01.04.2004 по 03.07.2008 в Загальноосвітній школі № 82 І-ІІІ ступенів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в травні 2023 р. звернулася через веб-портал до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, проте спірним рішенням відповідач відмовив в призначенні позивачу пенсії за віком. Підставою для відмови слугувало неврахування органом ПФУ до страхового стажу позивача періодів роботи 02.04.1977 по 10.05.1979 в «Балтському хлібоприймальному підприємстві» та з 01.04.2004 по 03.07.2008 в Загальноосвітній школі № 82 І-ІІІ ступенів. Позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, протиправним та таким, що грубо порушує його соціальні права. Так, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власникам або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів, у зв`язку із чим недоліки в оформленні трудової книжки не можуть бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист.

Ухвалою від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 19.06.2023 замінено другого відповідача по справі № 420/12292/23 з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (40329345) на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (21318350).

21.06.2023 до суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що рзглянувши заяву позивачки від 15.05.2023 та надані документи, на вимогу до пункту 5 статті 45 Закону № 1058, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ухвалено рішення № 30 від 24.05.2023, яким позивачці відмовлено в призначені пенсії за віком. Страховий стаж відповідно до наданих документів позивачки на дату звернення становить 25 років 9 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону № 1058, становить 60 років. Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 26 Закону № 1058, становить 30 років. Вік позивачки 60 років. До страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи: 02.04.1977 - 10.05.1979 згідно довідки від 14.12.2021 № 54, виданої ПАТ "Балтське Хлібоприймальне підприємство", оскільки вказаний період не підтверджено записами в трудовій книжці (трудова книжка відсутня) та первинними документами (відомостями про нарахування заробітної плати, протоколами зборів тощо) (враховано з 16-річного віку з 11.05.1979). Для зарахування до страхового стажу вказаного періоду, необхідно надати підтвердження первинними документами; 01.01.2004 - 30.09.2021, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_2 застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. З огляду на вищезазначене та враховуючи те, що на даний час відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку (форма ОК-5) на ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків, за період роботи з 01.04.2004 по 03.07.2008 в Загальноосвітній школі №82 І-ІІІ ступенів, підстав для зарахування вищезазначеного періоду роботи до загального страхового стажу немає.

21.06.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ПФУ в Одеській області, згідно з якою згідно із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , а саме за № 13 - 10.09.1999 року, позивач була прийнята на роботу прибиральницею шкільних приміщень Загальноосвітньої школи № 82 І-ІІІ ступенів і пропрацювала до 03.07.2008 року, що підтверджується записом № 14 трудової книжки. Окрім того, записи про періоди роботи скріплені печатками. Також ОСОБА_1 на сторінці 7 паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 має відмітку про те, що вона має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, а ідентифікаційний номер ОСОБА_1 отримала тільки 07.10.2021. Тобто, інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування вноситься за ідентифікаційним номером, який ОСОБА_1 було видано тільки 07.10.2021.

17.07.2023 до суду від ГУ ПФУ в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 30 від 24.05.2023 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 15.05.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи (30 років), передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV. За результатами розгляду доданих заявником документів до заяви про призначення пенсії за віком встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 9 місяців 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком (за необхідних 30 років). До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: - період роботи з 02.04.1977 по 10.05.1979 в Балтському хлібоприймальному підприємстві згідно із довідкою ПАТ «Балтське хлібоприймальне підприємство» від 14.12.2021 №54, оскільки період роботи не підтверджено записами в трудовій книжці (записи за вказаний період роботи в трудовій книжці НОМЕР_4 від 16 жовтня 1988 року відсутні) та первинними документами; - період роботи з 01.01.2004 по 30.09.2021, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутні відомості по страховому стажу роботи позивачки за спірні періоди роботи. Інших документів на підтвердження спірних періодів роботи, що передбачено Порядком 637 позивачкою не надано.

Ухвалою суду від 31.07.2023 в задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.05.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60-річного віку, звернулася засобами веб-порталу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 30 від 24.05.2023 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 15.05.2023, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи (30 років), передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

За результатами розгляду доданих заявником документів до заяви про призначення пенсії за віком встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 9 місяців 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком (за необхідних 30 років).

Не погодившись із відмовою в призначенні пенсії за віком внаслідок неврахування періодів роботи до її страхового стажу, позивач звернулася за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період роботи з 02.04.1977 по 10.05.1979 в Балтському хлібоприймальному підприємстві згідно із довідкою ПАТ «Балтське хлібоприймальне підприємство» від 14.12.2021 № 54, оскільки період роботи не підтверджено записами в трудовій книжці (записи за вказаний період роботи в трудовій книжці НОМЕР_4 від 16 жовтня 1988 року відсутні) та первинними документами;

- період роботи з 01.01.2004 по 30.09.2021, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон України №1788-XII).

Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону України №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Правові відносини у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюється Законом України від 09 липня 2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), який набрав чинності з 01.01.2004 року, та починаючи з 01.01.2011 року Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня права, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону № 1058- IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону №1058-ІV).

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

З огляду на наявну в матеріалах справи копію трудової книжки серії НОМЕР_2 , в останній наявний запис № 13 від 10.09.1999, відповідно до якого позивач була прийнята на роботу прибиральницею шкільних приміщень Загальноосвітньої школи № 82 І-ІІІ ступенів і пропрацювала до 03.07.2008, що підтверджується записом № 14 трудової книжки. Записи про періоди роботи скріплені печатками.

Крім того, сторінці 7 паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 позивач має відмітку про те, що вона має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, а ідентифікаційний номер ОСОБА_1 отримала тільки 07.10.2021. Тобто, інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування вноситься за ідентифікаційним номером, який ОСОБА_1 було видано тільки 07.10.2021.

Отже трудовою книжкою (записи №№ 13, 14) підтверджено, що ОСОБА_1 працювала прибиральницею шкільних приміщень з 10.09.1999 по 03.07.2008 в Загальноосвітній школі № 82 І-ІІІ ступенів.

Крім того, згідно довідки ПАТ «Балтське хлібопримальне підприємство» (10.02.1998 «Балтське хлібоприймальне підприємство» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Балтське хлібоприймальне підприємство») від 14.12.2021 № 54, ОСОБА_1 працювала на цьому підприємстві на посаді робітника складу з 02.04.1977 (згідно наказу про зарахування від 02.04.1977 № 27) по 30.08.1980 (наказ № 121 від 30.08.1980).

На час прийняття на роботу 02.04.1977 позивачці виповнилося 13 років 10 місяців та 22 дні.

Відповідно до ст. 188 Кодексу законів про працю Української РСР № 322-VIII від 10.12.1971, не допускається прийняття на роботу осіб молодше шістнадцяти років. За згодою одного із батьків або особи, що його замінює, можуть, як виняток, прийматись на роботу особи, які досягли п`ятнадцяти років. Для підготовки молоді до продуктивної праці допускається прийняття на роботу учнів загальноосвітніх шкіл, професійно-технічних і середніх спеціальних навчальних закладів для виконання легкої роботи, що не завдає шкоди здоров`ю і не порушує процесу навчання, у вільний від навчання час по досягненні ними чотирнадцятирічного віку за згодою одного з батьків або особи, що його замінює.

Отже період роботи 02.04.1977 - 10.05.1979 на Балтському хлібоприймальному підприємстві позивачки може бути зараховано по досягненню щонайменше 14 років, які виповнились позивачці 11.05.1977. Відтак, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п.2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Також слід наголосити, що ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової книжки, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Як зазначено судом вище, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої внесені такі відомості.

Таким чином, суд наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Також суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 01.04.2004 по 03.07.2008 в Загальноосвітній школі № 82 І-ІІІ ступенів та період роботи з 11.05.1977-10.05.1979 в Балтському хлібоприймальному підприємстві, у зв`язку із чим ГУ ПФУ в Одеській області належить зобов`язати зарахувати до страхового стажу вказані періоди роботи позивача.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З практики Європейського суду випливає, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Відтак, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.05.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в даній справі.

На підставі викладеного та за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, 65012; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Г. Чекірди, 10; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії № 30 від 24.05.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.04.2004 по 03.07.2008 в Загальноосвітній школі № 82 І-ІІІ ступенів та період роботи з 11.05.1977-10.05.1979 в Балтському хлібоприймальному підприємстві.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк