Справа № 520/4300/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 р. cправа № 520/4300/23

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (із змінами) компенсації сум податку з доходів фізичних осіб утриманого із виплачених за рішенням суду у справі № 520/6050/22;

- зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (із змінами), компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого із виплачених за рішенням суду у справі № 520/6050/22;

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не включення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та компенсації за невикористані 3 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 15 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2019 рік та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, 13 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік;

- зобов`язати Національну поліцію України здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та компенсації за невикористані 3 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 15 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2019 рік та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, 13 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, установленої Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та виплатити ОСОБА_1 різницю недоотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та компенсації за невикористані дні відпусток із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі № 520/6050/22, зокрема зобов`язано Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані оплачувані відпустки за час несення ним служби в органах поліції. На виконання вказаного судового рішення відповідач виплатив та нарахував позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки на загальну суму 10114,82 грн. з одночасним відрахуванням ПДФО. Позивач вважає, що він має право на компенсацію податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44), оскільки такий був відрахований з належної йому компенсації за невикористану відпустку протиправно. Також позивач вказав, що відповідачем всупереч вимог чинного законодавства не проведено індексацію одноразової грошової допомоги при звільненні, яку було виплачено позивачеві, та компенсації за невикористані оплачувані відпустки.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підвтерджується електронною роздруківкою.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що Порядок № 44 розрахований на компенсацію грошового забезпечення, право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Натомість, спірні правовідносини стосуються компенсаційних виплат, виплачених на виконання судового рішення. Порядок № 44 до виплати компенсації за невикористані дні відпусток не застосовується, оскільки зазначена виплата не пов`язана з виконанням позивачем обов`язків служби, а відтак не підпадає під випадки виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, які визначені зазначеним Порядком. Позивач набув право на виплату за рішенням суду, а не у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Також представник відповідача вважає, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж роботи в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, установлені наказом на день звільнення. Разом з цим, індексація є часткою державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності, та не належить до числа щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації його грошового забезпечення є безпідставними та такими, що не відповідають положенням спеціального законодавства.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі № 520/6050/22, зокрема зобов`язано Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані оплачувані відпустки за час несення ним служби в органах поліції.

На виконання вказаного рішення суду, відповідачем 28.12.2022 проведено перерахунок на банківський рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 10114,82 грн. за призначенням «компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки згідно наказу НПУ від 22.12.2022 № 1641 о/с».

Так, як вбачається зі змісту вказаного наказу НПУ від 22.12.2022 № 1641 о/с, ОСОБА_1 виплачено компенсацію за невикористані 3 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 15 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2019 рік, 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік.

Листом від 21.02.2023 № 43зі/29/5/02-2023 Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України надано відповідь на звернення позивача та роз`яснено, що на підставі наказу НПУ про звільнення від 12.06.2020 № 605 о/с ОСОБА_1 нараховано компенсацію за невикористані 13 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік у розмірі 10052,00 грн. Після утримання податків і зборів кошти відповідно до платіжного доручення № 1616 від 25.06.2020 перераховано на зарплатну картку 26.06.2020.

Також, компенсацію, виплачену ОСОБА_1 згідно наказу НПУ від 22.12.2022 № 1641 о/с, було виплачено згідно платіжного доручення № 6250 від 26.12.2022 після утримання податків та зборів.

Листом від 14.02.2023 № 38зі/29/5/02-2023 Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України повідомлено позивача, що кошти після утримання податків та зборів одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГД) при звільненні перераховано на зарплатну картку, а ОГД розраховано з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення, а саме: посадового окладу 2800,00 грн., окладу за спеціальним званням - 1800,00 грн., надбавки за стаж служби в поліції (25%) 1150,00 грн., надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції (80%) 4600,00 грн., надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень (15%) 420,00 грн., премія 40%-4308,00грн.

Позивач, не погоджуючись з тим, що відповідачем не проіндексовано його ОГД та компенсацію за невикористані дні оплачуваної відпустки, а також утримано податки та збори з компенсації за невикористані дні відпустки, які виплачені за рішенням суду у справі № 520/6050/22, звернувся до суду із даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Щодо компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Згідно з частинами 1, 2 статті 94 Закону №580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок №44).

Згідно з пунктами 2-5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, на суб`єкта владних повноважень Національну поліцію України, де позивач проходив службу та отримував грошове забезпечення, було покладено обов`язок вжити заходів з проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день звільнення зі служби в поліції. Однак, відповідні заходи відповідачем щодо повного розрахунку з позивачем на час його звільнення зі служби в поліції вжито не було.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З огляду на зазначене, Національній поліції України належало при виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки компенсувати суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки, право на грошову компенсацію за невикористані дні відпустки позивач набув під час проходження служби в поліції та повинен був її отримати при звільненні (12.06.2020), однак не отримав з вини Національної поліції України, обставини неправомірності виплати яких підтверджені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі № 520/6050/22.

Зважаючи на викладене, втрата позивачем статусу поліцейського на час виплати компенсації за невикористані дні відпустки, не звільняє Національну поліцію України від обов`язку компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві грошової компенсації за невикористані дні відпустки вже після звільнення зі служби в поліції і як наслідок після втрати статусу поліцейського.

Суд зазначає, що право на відпустку позивач набув під час проходження служби.

Статею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

З наведеної норми вбачається, що при звільненні зі служби у позивача виникло право на компенсацію за всі невикористані ним дні відпустки. При цьому правова природа вказаної компенсації не змінилася, адже право на неї позивач набув під час служби, а відтак, така підлягає виплаті з одночасною компенсацією сум ПДФО. Аналогічно вказане право зберігається у позивача і при виплаті компенсації за невикористані дні відпустки на виконання рішення суду, яким відновлено порушене право позивача на вказані виплати.

Тому, дії Національної поліції України з утримання з суми грошової компенсації за невикористані дні відпустки податку на доходи фізичних осіб без її компенсації є протиправними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №825/761/17.

Більш того, бездіяльність Національної поліції України призвела до виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки вже після звільнення зі служби в поліції і як наслідок після втрати статусу поліцейського, а тому позивач мав право на отримання компенсації сум податку з доходів фізичних осіб ще на момент звільнення зі служби в поліції (грошової компенсації за невикористані дні відпустки).

Суд також враховує, що відповідач нарахував суму податку з доходів фізичних осіб з грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, належної позивачу, проте не вчинив дій щодо виплати такої, передбачених пунктами 3-5 Порядку №44.

Так, листом від 21.02.2023 № 43зі/29/5/02-2023 Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України надано відповідь на звернення позивача та роз`яснено, що на підставі наказу НПУ про звільнення від 12.06.2020 № 605 о/с ОСОБА_1 нараховано компенсацію за невикористані 13 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік у розмірі 10052,00 грн. Після утримання податків і зборів кошти відповідно до платіжного доручення № 1616 від 25.06.2020 перераховано на зарплатну картку 26.06.2020.

Також, компенсацію, виплачену ОСОБА_1 згідно наказу НПУ від 22.12.2022 № 1641 о/с, було виплачено згідно платіжного доручення № 6250 від 26.12.2022 після утримання податків та зборів.

Вказані обставини (зокрема, періоди компенсованих відпусток та факт утримання з позивача податків і зборів) підтверджуються розрахунковими листами позивача та не ставляться під сумнів відповідачем, а тому додаткового зясування не потребують.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність Національної поліції України, яка виявилась у невиплаті ОСОБА_1 компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із сум компенсації за невикористані дні відпустки (які нараховані позивачу за рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/6050/22), оскільки втрата позивачем статусу поліцейського на час виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати ОСОБА_1 суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві грошової компенсації за невикористані дні відпустки вже після звільнення зі служби в поліції і, як наслідок, після втрати статусу поліцейського.

Тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого із сум компенсації за невикористані дні відпустки.

Суд звертає увагу позивача на обраний судом вище найбільш ефективний та доцільний спосіб захисту прав позивача, оскільки позивачем в прохальній частині позовних вимог вказано на нарахування на його користь компенсації сум податку з доходів фізичних осіб утриманого із виплачених за рішення суду у справі № 520/6050/22, у той час як вказаним рішенням суду вирішено питання про нарахування та виплату на користь позивача компенсації за конкретно визначену підставу невикористані оплачувані відпустки.

Щодо наявності підстав проведення індексації позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року - 103 відсотка згідно змін, внесених Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За правилами пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Пунктом 6 Порядку №1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

При цьому статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року №2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення.

В подальшому до Порядку №1078 внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Отже, індексація грошового забезпечення поліцейських повинна прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Більш того, в силу положень частини другої статті 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Таким чином, позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період перебування на посадах поліцейського з 2015 року по червень 2020 року (момент звільнення зі служби) відповідно до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 16 липня 2020 року у справі №2140/1763/18.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в порушення вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення протягом періоду його служби в Національній поліції з 2015 року по червень 2020 року.

Окремо суд зауважує, що норми Порядку №260 корелюють із нормами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМУ №100 від 08.02.1995 (п.3 р. ІІІ) про те, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Пункт 4 містить перелік виплат, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, в цьому переліку немає сум індексації.

Отже, сума індексація грошового забезпечення повинна включатися до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється розмір грошової компенсації за невикористану відпустку, а тому позивач має право на перерахунок розміру компенсації за невикористані 3 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 15 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2019 рік та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, 13 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, установленої Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Стосовно посилань представника відповідача на те, що одноразова грошова допомога не входить до грошового забезпечення поліцейського через свій одноразовий характер, а тому не підлягає індексації, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2016 за №669/28799 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі Порядок №260), ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 23 розділу І Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Пунктом 3 розділу І цього Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);4 ) премії;5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За визначенням статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17.

Таким чином, наявні правові підстави для включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, що спростовує протилежну позицію відповідача, висловлену у відзиві на позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 19.03.2020 у справі №820/5286/17.

Так, з листа Національної поліції України від 14.03.2023 року № 1071/16/6-2023 вбачається, що розмір одноразової грошової допомоги при звільненні позивача розраховано з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення, а саме: посадового окладу 2800,00 грн., окладу за спеціальним званням - 1800,00 грн., надбавки за стаж служби в поліції (25%) 1150,00 грн., надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції (80%) 4600,00 грн., надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень (15%) 420,00 грн., премія 40%-4308,00грн., всього 15078,00грн.

Отже, при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача зі служби не було враховано індексацію одноразової грошової допомоги при звільненні, яка підлягала нарахуванню та виплаті позивачу відповідно до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159,

Зважаючи на вищевикладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України, що полягає у не врахуванні індексації грошового забезпечення при здійсненні виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області перерахувати позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, розрахованої на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ, та виплатити ОСОБА_1 різницю недоотриманої грошової допомоги при звільненні, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в цій частині, то суд зазначає, що оскільки наразі Національною поліцією України ще не проведено індексації одноразової грошової допомоги та компенсації оплачуваних відпусток позивача на виконання рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого нарахування вже порушені.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Однак приписами частин третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд звертає увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Частиною першою статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У Рішенні від 12 квітня 2012 року №9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Враховуючи, що відповідач листами від 21.02.2023 № 43зі/29/3/02-2023 та від 14.02.2023 № 38зі/29/5/02-2023 повідомив позивача про обставини утримання податків і зборів з нарахованої позивачеві компенсації за невикористані відпустки та складові ОГД разом із надсиланням розрахункових листів зі всіма складовими грошового забезпечення, тому суд дійшов висновку, що позивачем під час звернення до суду із даним позовом 26.02.2023 не пропущено строк у розумінні вказаних вище норм права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню в визначений судом спосіб.

Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації сум податку з доходів фізичних осіб утриманого із сум компенсації за невикористані дні відпустки відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (із змінами).

Зобов`язати Національну поліцію України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб утриманого із сум компенсації за невикористані дні відпустки відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (із змінами).

-Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не включення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та компенсації за невикористані 3 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 15 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2019 рік та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, 13 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік.

Зобов`язати Національну поліцію України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та компенсації за невикористані 3 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 15 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2019 рік та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, 13 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, установленої Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та виплатити ОСОБА_1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) різницю недоотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та компенсації за невикористані дні відпусток з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко