Справа № 260/3865/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2023 рокум. Ужгород№ 260/3865/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить: 1) визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправною щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.11.2017 року по 31.03.2023 року на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку, фінансово-господарського та інформаційного забезпечення - головного бухгалтера Управлінні Держпраці у Закарпатській області до стажу державної служби та не проведення перерахунку та виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про державну служби» з 01.04.2023 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 07-09/32 від 10.04.2023 року та № 07-09/33 від 10.04.2023 року виданих Управлінням Держпраці у Закарпатській області; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.11.2017 року по 31.03.2023 року на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку, фінансово-господарського та інформаційного забезпечення - головного бухгалтера Управлінні Держпраці у Закарпатській області до стажу державної служби та провести перерахунок і виплати пенсію відповідно до Закону України «Про державну служби» з 01.04.2023 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 07-09/32 від 10.04.2023 року та № 07-09/33 від 10.04.2023 року виданих Управлінням Держпраці у Закарпатській області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй з листопада 2017 року призначено пенсію державного службовця, однак оскільки вона продовжувала працювати на посаді державного службовця, тому отримувала лише пенсію за віком у розмірі, який визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 31 березня 2023 року позивач була звільнена з посади з припиненням державної служби, у зв`язку з чим звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про проведення перерахунку її пенсії з урахуванням відомостей про заробітну плату державного службовця. Однак у проведенні такого їй було протиправно відмовлено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

30 травня 2023 року відповідач 1 надіслав до суду відзив на позовну заяву №1500-0903-7/68014 від 30.05.2023, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зокрема, зазначив, що позивачу, як непрацюючі особі на державній службі, правомірно відмовлено у перерахунку пенсії за відсутності правових підстав для такого. Звернув увагу на те, що повноваження Пенсійного фонду України в даних правовідносинах є дискреційними та виключною компетенцією Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

06 червня 2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому з доводами відповідача 1 не погоджується. Зазначає, що позивач з 24 лютого 2003 року до 31 березня 2023 року працювала на посадах державної служби, а тому, враховуючи положення Законів України «Про державну службу» №889-VII від 10.12.2015, №3723-ХІІ від 16.12.1993, має право на спірний перерахунок пенсії.

12 червня 2023 року відповідач 2 надіслав до суду відзив на позовну заяву №0700-0902-8/29900 від 09.06.2023, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Зокрема, зазначив, що з 01 травня 2016 року після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 державні службовці зберегли право на призначення пенсії за нормам ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ за умови наявності в таких станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), у разі досягнення такими особами пенсійного віку та наявності страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що за результатами розгляду поданих позивачем документів відповідачем 1 прийнято правомірне рішення про відмову у перерахунку пенсії, як непрацюючій особі на державній службі.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що протоколом Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №5594 від 22.11.2017 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) призначено пенсію за віком за нормами Закону України "Про державну службу", при цьому враховано 14 років 8 місяців 10 днів стажу державного службовця.

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжувала працювати на посаді державного службовця в Управлінні Держпраці у Закарпатській області, з якої звільнена 31 березня 2023 року.

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою, в якій просила перерахувати її пенсію шляхом переходу на інший вид пенсії (за Законом України «Про державну службу»), у зв`язку зі звільнення з роботи. При цьому долучила, серед іншого, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №07-09/32 та №07-09/33 від 10 квітня 2023 року.

Подана ОСОБА_1 заява, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області).

За результатами розгляду такої рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) №16 від 18.04.2023 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, як непрацюючій особі на державній службі, відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та надані до неї документи, з огляду на відсутність правових підстав для такого. Зазначено, що перерахунки пенсій Законом України «Про державну службу» не передбачені.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закону №889), яким врегульовано, в т.ч. питання пенсійного забезпечення державних службовців.

За нормами ст. 90 Закону №889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Поряд з цим, згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, при наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року регулювалися нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон №3723).

Так, ч. 1 зазначеної статті передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, необхідною умовою для отримання вказаного виду пенсії є наявність у особи спеціального стажу на посадах державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та спеціальними актами Кабінету Міністрів України.

При цьому державною службою в Україні в розумінні норм ст. 1 Закону №3723 є професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Судом встановлено, що станом на 01 травня 2016 року ОСОБА_1 продовжувала працювати на посадах державної служби, а стаж її роботи становив більше 10 років.

З огляду на що суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії в порядку, передбаченому ст. 37 Закону №3723.

П. 13-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що з 01 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (01.10.2011) (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Вказане кореспондується також з нормами постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в листопаді 2017 року було призначено пенсію з врахуванням вищезазначених законодавчих норм, яку вона продовжувала отримувати станом на день виникнення спірних правовідносин.

Однак, незважаючи на передбачену можливість виплати пенсії за нормами законодавства про державну службу після звільнення з роботи, відповідач 1 відмовив ОСОБА_1 з тих мотивів, що нормами Закону №889 можливість перерахунку пенсії не передбачена.

Оцінюючи мотиви такої відмову суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що вони не відповідають законодавчим нормам, що регулюють спірні правовідносини.

Так, зокрема, у поданій до органу Пенсійного фонду України заяві позивач висловила чітке та однозначне прохання щодо бажання отримувати пенсію на умовах Закону України «Про державну службу» у зв`язку зі звільненням. При цьому долучила копію трудової книжки, наказу Управління Держпраці у Закарпатській області про її звільнення та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Вказана заява кореспондується з передбаченим нормами п. 13-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622 правом особи після звільнення з роботи на поновлення виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону №3723.

Незважаючи на вищезазначене, відповідач 1 у задоволенні поданої позивачем заяви відмовив з огляду на відсутність правових підстав для перерахунку. Однак за наслідками розгляду даної справи судом встановлено протиправність такої відмови.

Із заявлених позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не зарахування періоду роботи з 01.11.2017 по 31.03.2023 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку, фінансово-господарського та інформаційного забезпечення - головного бухгалтера Управлінні Держпраці у Закарпатській області до стажу державної служби та не проведення перерахунку та виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про державну служби» з 01.04.2023 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що за результатами поданої ОСОБА_1 10 квітня 2023 року до органу Пенсійного фонду України заяви відповідач 1 не приймав рішення щодо можливості зарахування такого періоду роботи до страхового стажу позивача, натомість відмовив у її задоволені з огляду на те, що можливість перерахунку пенсії Законом №889 взагалі не передбачена.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та позов задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області №16 від 18.04.2023, оскільки саме таким в даному випадку порушені права позивача.

Окрім того, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення щодо призначення та обчислення пенсії, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 10.04.2023 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норми, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ - 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №16 від 18.04.2023.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2023 року з урахуванням висновків суду.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ - 20987385) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн. (П`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін