Справа № 826/17787/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулося з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Держгеонадр, яке оформлено листом від 22 жовтня 2018 року №21134/03/12-18 про відмову у наданні позивачу спеціального дозволу на користування надрами;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років;

- зобов`язати відповідача видати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років на підставі підпункту 13 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відмова у наданні дозволу на користування надрами за результатами розгляду листа Держгеонадр від 14 липня 2016 року №12064/13/12-16, поданого відповідно до підпункту 13 пункту 8 Порядку №615 є протиправною, оскільки станом на дату подачі такого листа зазначені положення Порядку №615 були чинними та підлягали застосуванню у межах спірних відносин.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позову, зазначив, що надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону на підставі підпункту 13 пункту 8 Порядку №615, редакція якого втратила чинність, є неможливим.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо нездійснення розгляду та прийняття рішення у встановлений строк з приводу заяви Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», поданої разом з листом від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400, щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років. Зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», поданої разом з листом від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400, щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років, у встановленому законодавством порядку, з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянтом вказано, що рішення за результатами розгляду заяви про надання спеціального дозволу на користування надрами приймається за законодавством, що діє на час прийняття рішення про надання чи відмову у наданні дозволу (а не на час звернення з заявою).

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Листом від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400 позивач звернувся до Держгеонадр із заявою щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з додатками на 16 аркушах в 1 примірнику, зазначивши, що за наслідками розгляду листа Держгеонадр від 14 липня 2016 року №12064/13/12-16 відповідно до підпункту 13 пункту 8 Порядку №615 повторно направляє заяву з пакетом документів щодо надання строком дії на 20 років спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області.

Листом Держгеонадр без номер та без дати, отриманого позивачем 18 вересня 2017 року повернуто пакет документів та повідомлено про те, що у наданні зазначеного спеціального дозволу на користування надрами ПАТ «Укргазвидобування» відмовлено відповідно до пункту 19 Порядку та зазначено, що підпункт 13 пункту 8 Порядку виключено постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №277.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року, у справі №826/14513/17 визнано протиправною бездіяльність Держгеонадр щодо неприйняття рішення у встановлений строк з приводу заяви ПАТ «Укргазвидобування», поданої листом від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років; зобов`язано Держгеонадра повторно розглянути заяву ПАТ «Укргазвидобування», подану листом від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років.

Листом АТ «Укргазвидобування» від 03 липня 2018 року №16.3-01-5565 позивач просив повторно розглянути заяву, подану листом від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400 щодо надання строком дії на 20 років спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області, з урахуванням висновків суду, у зв`язку з чим повторно надано пакет документів; зазначено на посилання у судовому рішенні на подання заяви у період дії підпункту 13 пункту 8 Порядку №615.

Листом Держгеонадр, отриманим позивачем 24 жовтня 2018 року №09/14798-01 на заяву від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400 з доданими до неї документами повідомлено, що за результатами опрацювання питання щодо можливості надання спеціального дозволу на користування надрами за принципом зворотної дії нормативно-правового акта, необхідно зауважити, що в Україні законодавчого визначення (дефініції) поняття зворотної дії нормативно-правового акта відсутнє, в той час як цей термін законодавець інколи використовує у законодавстві; за загальним правилом вважається, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі - це здатність поширювати праворегулятивний вплив на відносини, що виникли до набрання ним чинності і тривають після набрання ними чинності. З урахуванням того, що при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №277 законодавцем не встановлено можливість застосовувати положення Порядку, що були виключені, до відносин, які виникли або продовжують існувати після набрання нею (постановою Кабінету Міністрів України №277) чинності, право суб`єктів господарювання на отримання спеціальних дозволів на підставі підпункту 13 пункту 8 Порядку припинилось з моменту набрання чинності пункту 2 постанови, а саме, з 01 квітня 2017 року незалежно від правовідносин, що існували між Держгеонадрами та такими суб`єктами господарювання. На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі №826/14513/17 заяву з пакетом документів товариства щодо отримання вищезазначеного дозволу розглянуто на засіданні Комісії з питань надрокористування від 30 серпня 2018 року №9/2018 та позитивного рішення не прийнято. Враховуючи викладене, повернуто позивачу заяву з пакетом документів.

Вважаючи вищевказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що відповідач припустився протиправної бездіяльності щодо нездійснення розгляду та прийняття рішення у встановлені законом строк і спосіб з приводу заяви АТ «Укргазвидобування», поданої разом з листом від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом України про надра, завданням якого є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування (ч.1 ст. 4 Кодексу України про надра).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Кодексу України про надра користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземні юридичні особи та громадяни.

Згідно статті 14 Кодексу України Про надра, надра надаються у користування для: геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; задоволення інших потреб.

Частиною 1 ст.19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно ст.16 Кодексу України про надра спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст.16 Кодексу України про надра та ч. 1 ст. 14 Закону України від 12.07.2001 №2665-III «Про нафту і газ» Кабінет Міністрів України постановою від 30.05.2011 №615 «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» затвердив Порядок №615, який регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін.

Приписами п. 2 наведеного Порядку №615 регламентовано, що дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, Держгеонадрами, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.

Відповідно до підпункту 13 пункту 8 Порядку №615 (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону) без проведення аукціону спеціальний дозвіл на користування надрами надається у разі геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки та видобування корисних копалин акціонерними товариствами, 100 відсотків акцій яких належать державі, та суб`єктами ринку природного газу, на яких для забезпечення загальносуспільних інтересів згідно із законом покладено виконання спеціальних обов`язків на ринку природного газу та у статутному капіталі яких не менш як 100 відсотків акцій належать господарському товариству, єдиним акціонером якого є держава.

Для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1, у паперовій та електронній формі. Разом із заявою подаються дві копії заяви та доданих до неї документів. У заяві зазначаються назва ділянки надр, її місцезнаходження відповідно до адміністративно-територіального устрою України (область, район, населений пункт, прив`язка на місцевості), географічні координати ділянки надр, вид корисних копалин, вид користування надрами, строк дії дозволу, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), інформація для здійснення зв`язку із заявником (номер телефону, адреса електронної пошти), а також підстава для надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку (абзац 20 п.8 Порядку №615).

Заява та додані до неї документи подаються органові з питань надання дозволу з прошитими і пронумерованими сторінками та з описом доданих документів, засвідченим підписом уповноваженої особи претендента. Заява засвідчується підписом уповноваженої особи претендента із зазначенням дати та вихідного номера.

Документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові не пізніше семи робочих днів з дня їх реєстрації. Інформація про повернення документів розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом трьох робочих днів з дня їх повернення заявникові.

Рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається органом з питань надання дозволу відповідно до даних, зазначених у заяві про отримання дозволу, та документів, зазначених у додатку 1, протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку, та пропозицій Міністерства енергетики та захисту довкілля України передбачених пунктом 2 цього Порядку. Інформація про предмет зазначеного рішення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття.

Приписами п. 9 Порядку №615 регламентовано, що надання надр у користування, за винятком надання надр на умовах угод про розподіл продукції та у межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, погоджується з: Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами - на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами - на користування ділянками надр, що містять корисні копалини місцевого значення.

Видача дозволу здійснюється на підставі заяви і документів, зазначених у додатку 1, та погоджується органами, визначеними абзацами другим - четвертим цього пункту.

Дії щодо погодження видачі дозволу вчиняються органом з питань надання дозволу без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, відповідно до географічних координат ділянки надр, зазначених у заяві про отримання дозволу, і документів, зазначених у додатку 1, в межах строку, встановленого для видачі дозволу.

Для здійснення погодження орган з питань надання дозволу, не пізніше ніж протягом семи робочих днів з дня реєстрації документів надсилає їх копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзацах другому - четвертому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів.

За результатами розгляду документів, надісланих на погодження, органи, зазначені в абзацах другому - четвертому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають органу, який видає дозвіл.

Отже, орган з питань надання дозволу під час надання дозволів без проведення аукціону повинен прийняти рішення про надання дозволу без проведення аукціону відповідно до даних, зазначених у заяві про отримання дозволу, та документів, зазначених у додатку 1, протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 Порядку №615, та пропозицій, передбачених п. 25 цього Порядку. Інформація про предмет зазначеного рішення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що листом Держгеонадр без номер та без дати, отриманого позивачем 18 вересня 2017 року повернуто пакет документів та повідомлено про те, що у наданні зазначеного спеціального дозволу на користування надрами ПАТ «Укргазвидобування» відмовлено відповідно до пункту 19 Порядку та зазначено, що підпункт 13 пункту 8 Порядку виключено постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №277.

Листом Держгеонадр, отриманим позивачем 24 жовтня 2018 року №09/14798-01 на заяву від 26 серпня 2016 року №3/2-01-6400 з доданими до неї документами повідомлено, що за результатами опрацювання питання щодо можливості надання спеціального дозволу на користування надрами за принципом зворотної дії нормативно-правового акта, необхідно зауважити, що в Україні законодавчого визначення (дефініції) поняття зворотної дії нормативно-правового акта відсутнє, в той час як цей термін законодавець інколи використовує у законодавстві; за загальним правилом вважається, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі - це здатність поширювати праворегулятивний вплив на відносини, що виникли до набрання ним чинності і тривають після набрання ними чинності. З урахуванням того, що при прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №277 законодавцем не встановлено можливість застосовувати положення Порядку, що були виключені, до відносин, які виникли або продовжують існувати після набрання нею (постановою Кабінету Міністрів України №277) чинності, право суб`єктів господарювання на отримання спеціальних дозволів на підставі підпункту 13 пункту 8 Порядку припинилось з моменту набрання чинності пункту 2 постанови, а саме, з 01 квітня 2017 року незалежно від правовідносин, що існували між Держгеонадрами та такими суб`єктами господарювання. На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі №826/14513/17 заяву з пакетом документів товариства щодо отримання вищезазначеного дозволу розглянуто на засіданні Комісії з питань надрокористування від 30 серпня 2018 року №9/2018 та позитивного рішення не прийнято. Враховуючи викладене, повернуто позивачу заяву з пакетом документів.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що Держгеонадрами відповідне рішення у формі наказу, яке повинно бути протягом 5 (робочих) днів розміщене на офіційному веб-сайті Державної служби геології та надр України, за наслідками отримання заяви позивача прийнято не було, що не спростовано відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час судового розгляду справи.

У зв`язку з цим суд першої інстанції виходив з того, що листи відповідача, складені у відповідь на заяву позивача про надання спеціального дозволу на користування надрами відповідно до підпункту 13 пункту 8 Порядку №615, за формою не може вважатись «відмовою» у розумінні норм чинного законодавства України.

Разом із тим, аналізуючи приписи Порядку № 615, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний Порядок чітко розмежовує підстави повернення документів та відмови у наданні дозволу.

Колегія суддів дійшла висновку, що листом від 22.10.2018 №21134/03/12-18, повертаючи ПАТ «Укргазвидобування» документи, відповідач фактично відмовив у видачі спеціального дозволу на користування надрами.

Водночас колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нездійснення розгляду та неприйняття відповідного рішення на підставі поданої позивачем заяви разом з доданими до неї документами про надання спеціального дозволу на користування надрами.

Пункт 25 Порядку №615 передбачає, що про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, видачу дубліката, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження. Тобто законодавством прямо не передбачено надання відмови у наданні дозволу виключно у формі наказу.

Отже, недотримання форми наказу не свідчить про те, що позивачу не було відмовлено у видачі спеціального дозволу на користування надрами. Навпаки, зміст листа від 22.10.2018 №21134/03/12-18 не залишає сумнівів, що йдеться саме про відмову.

Враховуючи те, що відповідачем було прийнято рішення про відмову в наданні спеціального дозволу на користування надрами, оформлену листом від 22.10.2018 №21134/03/12-18, відсутні підстави вважати, що ним було допущено протиправну бездіяльність.

У постанові від 31.03.2021 у справі №803/1541/16 Верховний Суд у складі у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов наступного висновку.

У Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У Рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Отже, у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

Якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - «переживаючої» (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Постанову № 277 прийнято Кабінетом Міністрів України на реалізацію своїх повноважень щодо здійснення управління надрами як об`єктом права власності Українського народу, у частині визначення дозвільного порядку користування надрами. Цими змінами не було скасовано право позивача на користування надрами та не звужено зміст та обсяг цього права. Однак державою, в особі уповноважених органів, було змінено підходи щодо порядку його реалізації для забезпечення публічного інтересу гарантування ефективного використання надр як загальнонародної власності.

З огляду на наведене, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у цій справі вважає правильним підхід, застосований у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №826/10971/16, за яким рішення за результатами розгляду заяви про надання спеціального дозволу на користування надрами приймається за законодавством, що діє на час прийняття рішення про надання чи відмову у наданні дозволу (а не на час звернення з заявою).

Згідно з позицією Конституційного Суду України нормативно-правове регулювання може бути змінено. Так, «особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів» (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Отже суб`єкт владних повноважень зобов`язаний здійснювати адміністративну процедуру в межах та на підставі тих актів, які на момент здійснення певної діяльності (дії, бездіяльність або прийняття рішень) є такими, що врегульовують правовідносини у цій сфері (є чинними та діють у цей момент), якщо інше прямо не визначено самими актами.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що повторний розгляд заяви ПАТ «Укргазвидобування» від 26.08.2016 №3/2-01-6400 про надання спеціального дозволу на користування надрами має відбуватися за законодавством, що є чинним на час розгляду такої заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 червня 2023 року у справі № 640/13146/20.

Колегія суддів зазначає, що суд не може перебирати на себе повноваження Держгеонадра та надавати оцінку поданим документам за наслідками якої зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання АТ «Укрназвидобування» спеціального дозволу на користування надрами вищевказаного родовища.

Разом із тим, аналізуючи правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 09 червня 2022 року у справі № 640/23021/19, від 11 липня 2022 року у справі № 640/23020/19, від 15 травня 2023 року у справі № 826/17785/18, колегія суддів зазначає наступне.

АТ «Укргазвидобування» направило до Державної служби геології та надр України лист від 03.07.2018 №16.3-01-5565 з вимогою повторно розглянути заяву АТ «Укргазвидобування», подану листом від 26.08.2016 №3/2-01-6400 щодо надання строком дії на 20 років спеціального дозволу на користування надрами, з урахуванням висновків суду, у зв`язку з чим товариством повторно надається вказана заява з пакетом документів.

Листом від 22.10.2018 №21134/03/12-18 Державна служба геології та надр України повідомила, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №826/14513/17 заяву з пакетом документів товариства щодо отримання вказаного дозволу розглянуто на засіданні Комісії з питань надрокористування від 30.08.2018 №9/2018 та позитивного рішення не прийнято, а тому пакет документів повернуто позивачу.

При цьому у справі №826/14513/17, на виконання рішення у якій прийнято оспорювану відмову у формі листа, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на час звернення позивача із заявою від 26.08.2016 пп. 13 п.8 Порядку №615 був чинним, а відповідач, в свою чергу, мав прийняти рішення у строки і у порядку, що визначені Порядком №615, однак допустив протиправну бездіяльність, внаслідок якої позивачу було відмовлено в отриманні спеціального дозволу на користування надрами.

Таким чином, правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі №826/14513/17, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як свідчать матеріали справи, повторний розгляд відповідачем заяви АТ «Укргазвидобування» зумовлено виконанням рішень суду у справі №826/14513/17 про зобов`язання Держгеонадр України вчинити повторний розгляд, поданих позивачем 26.08.2016 документів з урахуванням висновків суду, згідно з якими до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час чинності пп. 13 п. 8 Порядку №615.

Заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії.

Отже, у спірних правовідносинах є обставини, з якими статті 382, 383 КАС України пов`язують наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, він міг звернутися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України із відповідними заявами про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі №826/14513/17, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10.08.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна