Справа № 490/1194/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 490/1194/23

Перша інстанція: суддя Черенкова Н.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання - Коблова О.А.,

за участю представника апелянта Лобанової О.В.,

представника позивача адвоката Сафронова Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

16 лютого 2023 року адвокат Сафронов Юрій Іванович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ № 00002388 від 08.12.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.132-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. Також представник позивача просив закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем достовірно не було встановлено, яким саме транспортним засобом за типом здійснювалося перевезення вантажу, що у свою чергу призвело до неправильного визначення відповідачем у постанові нормативно-вагових параметрів загальної маси транспортного засобу у 40 тон. Також представник позивача наполягав, що показники правопорушення, які були зафіксовані в автоматичному режимі не є доведеними, а відповідачем при прийняті спірного рішення не застосовано похибку у 2 відсотки.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Державна служба України з безпеки на транспорті надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення є законною та не підлягає скасуванню, оскільки винесена за наявності достатніх доказів про порушення позивачем транспортного законодавства, що визначає дозволені габаритно-вагові норми під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами. Також відповідач вказав, що постанова як за формою, так і за змістом відповідає Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції №512, містить всю необхідну інформацію, що вимагається Порядком №1174. На підставі викладеного просив у позові відмовити.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову ВМ № 00002388 від 08.12.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 8 500 грн за правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, провадження у справі закрито.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Зокрема, апелянт вказує, що судом не надано належної оцінки тому факту, що ОСОБА_1 було допущено перевантаження транспортного засобу, що підтверджується належними доказами у справі. Апелянт також доводить, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником транспортного засобу DAF CF 85/410 д/н НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепа-контейнеровоза марки TROUILLET ST3310A д/н НОМЕР_2 (а.с. 21, 22).

Постановою Укртрансбезпеки серії ВМ № 00002388 від 08.12.2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8 500 грн (а.с.10).

Зазначеною постановою встановлено, що 05.12.2021 р. о 17 год. 23 хв. за адресою М-07 Київ-Ковель-Ягодин, км 62+879 відповідальною особою було допущено рух транспортного засобу DAF CF 85.410 днз. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5ПДР України: загальної маси ТЗ на 5,8 % (7.051 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 8,8% (6.5 тон), чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не були встановлені достатні та необхідні відомості щодо технічних характеристик транспортного засобу, який рухався через автоматичний пункт вагового контролю, внаслідок чого була помилково визначена дозволена максимальна маса такого транспортного засобу.

Суд також прийшов до висновку, що загальна маса транспортного засобу з вантажем не перевищувала допустимої ваги дозволеної п.22.5 ПДР України, тому не було порушено габаритно - вагових норм, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно п.7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Тобто, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає: здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567); фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Дія частини другої цієї статті передбачає відповідальність за правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, у вигляді штрафу у розмірах:

- п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення

встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно;

- однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення

встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%;

- двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення

встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%;

- трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення

встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 8 Порядку № 1174 передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статей 229, 255, 279-5, 279-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини другої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року № 460, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, та з метою нормативно-правового врегулювання питань здійснення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проваджень у справах про адміністративні правопорушення наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 затверджено, зокрема, Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.

Пунктом 3 Інструкції (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Як вбачається з оскаржуваної постанови ВМ № 00002388 від 08.12.2021 року, вона містить всі необхідні реквізити, відповідно до додатку 1 Інструкції.

Так, постановою встановлено, що загальна маса належного позивачу транспортного засобу в момент вчинення порушення склала 47 051 тон, а отже відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу на 5,8 % (7 051 тон). Також було зафіксовано перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу на 8,8 % (6, 5 тон).

Судова колегія погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Як зазначено вище, п.22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т, а для контейнеровозів - понад 44 т.

За обставинами справи, позивач є власником транспортного засобу DAF CF 85/410 д/н НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепа-контейнеровоза марки TROUILLET ST3310A д/н НОМЕР_2 (а.с. 21, 22).

Водночас, у позовній заяві представник позивача вказав, що відповідно до накладної перевезення здійснювалося кукурудзи врожаю 2021 року, тобто подільний вантаж (а.с. 9).

Відповідно до п. 17.1. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, ільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Приписами п. 17.2. Правил забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Пунктами 17.4. та 17.5. Правил зазначено, що універсальні автомобільні контейнери повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, маркування із зазначенням відомостей, що дозволяють ідентифікувати такий контейнер, його тип та належність певному власнику

Відповідно до п. 17.6. Правил, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо).

Отже, законодавством України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, зокрема, сипучі вантажі без тари заборонено.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується із доводами апелянта, що у даному випадку транспортний засіб позивача не може вважатися контейнеровозом, оскільки перевезення здійснювалося подільного товару (кукурудзи врожаю 2021 року), що є забороненим Правилами № 363. Саме тому суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем вірно визначено максимально допустимі вагові параметри транспортного засобу позивача.

Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, в редакції до 14.05.2022 року не містила формулу розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Разом з тим, зазначена формула визначена у ДСТУ OIML R 134-1:2010,

Так, відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу та навантаження на вісь здійснюється за формулою:

(Мфакт-Ммакс-10%*Мфакт) /44000) х 100,

(Мфакт-Ммакс-16%*Мфакт) /44000) х 100,

де Мфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс - максимально допустима п. 22.5. Правил загальна маса транспортного засобу.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так:

(47051-40000-10%*47051)/40000)*100= 5,8%.

Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу виглядає так:

(28500-22000-16%*28500)/22000)*100= 8,8%.

Як зазначено раніше, відповідальність відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП наступає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5 %.

Оскільки відповідач вірно визначив максимально дозволені вагові параметри транспортного засобу позивача, він дійшов правильних висновків про перевищення як загальної маси транспортного засобу на 5,8 %, так і на строєні осі на 8,8%.

З наведеного вбачається наявність в діях позивача перевищення допустимих вагових параметрів транспортного засобу на 5 і більше відсотків, що передбачає настання відповідальності, встановленої ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення з ухваленням нового про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко