Справа № 160/4069/23
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 160/4069/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року (головуючий суддя Серьогіна О.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі Відповідач-2), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 79 від 10 січня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 1 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 11 від 03.01.2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки № 256 від 26.07.2022 року, виданої ПрАТ «СУХА БАЛКА», та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ «Суха Балка»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати довідку № 256 від 26.07.2022 року, видану ПрАТ «СУХА БАЛКА» та зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ «Суха Балка»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 03 січня 2023 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, на підставі заяви про призначення пенсії № 11 від 03.01.2023 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що Позивач вважає оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного віку протиправним, оскільки, при вирішенні питання призначення Позивачу пенсії за віком за Списком № 1, останній протиправно керувався положеннями Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та не взяв до уваги рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року, відповідно до яких у Позивача виникає право на призначення пенсії на пільгових у мовах в 45 років, а не в 50 років.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі №160/4069/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 79 від 10 січня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 1 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 11 від 03.01.2023 року.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки № 256 від 26.07.2022 року, виданої ПрАТ «СУХА БАЛКА», та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ «Суха Балка».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, 3 під`їзд, 2 поверх, ) врахувати довідку № 256 від 26.07.2022 року, видану ПрАТ «СУХА БАЛКА» та зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ «Суха Балка».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, 3 під`їзд, 2 поверх, ) з 03 січня 2023 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, на підставі заяви про призначення пенсії № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 від 03.01.2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач-2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач-2, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не досліджено належним чином тих обставин, що Відповідачем-2 до пільгового стажу не зараховано періоди роботи за довідкою №256 від 26.07.2022 ПрАТ «Суха Балка», оскільки посади та назви підприємств не співпадають із записами в трудовій книжці.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проси апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції -без змін як законне та обґрунтоване.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.01.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася через портал електронних послуг до Пенсійного фонду України із заявою № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 щодо призначення пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №79 від 10.01.2023, прийнятому за принципом екстериторіальності, Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пенсійного віку. Також зазначено, що вік позивача на момент звернення становив 47 років 6 місяців 7 днів (при необхідному 50 років), страховий стаж позивача складає 37 років 1 місяць 16 днів (при необхідному 20 років), пільговий стаж позивача 14 років 11 місяців 28 днів (при необхідному 7 років 6 місяців). Також зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи за довідкою № 256 від 26.07.2022 року приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА», оскільки посади та назви підприємств не співпадають із записами трудової книжки заявниці.

Правомірність рішення Відповідача-2 від 10.01.2023 про відмову у призначенні пенсії Позивачу за віком за Списком №1 є предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до Відповідача-1 із заявою № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 (03.01.2023 року) про призначення пенсії Позивач досягла віку 47 років 6 місяців 7 днів, страховий стаж Позивача складає 37 років 1 місяць 16 днів, пільговий стаж Позивача 14 років 11 місяців 28 днів, що Відповідачами не заперечується та, на переконання суду, є достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок пенсій регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV)

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», далі Закон № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До внесення змін Законом № 213-VII у статтю 13 Закону № 1788-ХІІ було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто Законом №213-VIII віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року набували право на пенсію по досягненню 50 років. Закон №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 року.

У свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 року (далі Закон №2148-VIII), Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Зокрема, пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Разом з цим Законом №2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 1, почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII».

Конституційний Суд України у вказаному рішенні, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-»г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

Отже, з 23.01.2020 правила призначення пенсій за Списком №1 регламентуються одночасно пунктом «а» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції акону №2148-VIII.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи пенсійного органу про те, що відповідно до ст. 5 Закону №1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Закон №1788-XII був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.

Велика Палата Верховного Суду також не погодилась з посиланням пенсійного органу на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, відповідно до якого положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом №2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку пенсійного органу, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону №1788-XII відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону №1788-XII всі інші положення, чого зроблено не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Відносно Позивача правила вказаних нормативних положень містять розбіжність у величині показника вікового цензу, що є однією з умов призначення пенсії жінкам за Списком №1, який складає 45 років за пунктом «а» частини першої статті13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та 50 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як слідує з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 79 від 10.01.2023, вік позивача на момент звернення становив 47 років 6 місяців 7 днів, страховий стаж позивача складає 37 років 1 місяць 16 днів, пільговий стаж позивача 14 років 11 місяців 28 днів.

При цьому, відмовляючи Позивачу у призначенні пенсії, Відповідач посилається на те, що Позивач не досягла віку 50 років, що відповідно до вимог статті 114 Закону №1058-IV унеможливлює призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на момент звернення до Відповідача-1 із заявою № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 (03.01.2023 року) про призначення пенсії Позивач досягла віку 47 років 6 місяців 7 днів, страховий стаж позивача складає 37 років 1 місяць 16 днів, пільговий стаж позивача 14 років 11 місяців 28 днів, що Відповідачами не заперечується та, на переконання суду, є достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №79 від 10 січня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №1 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 11 від 03.01.2023 року винесене всупереч нормам чинного законодавства, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року у ПрАТ «Суха Балка», згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № № 256 від 26.07.2022 року, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як вже було зазначено, оскаржуваним рішенням № 79 від 10.01.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком № 1 та зазначено, зокрема, що за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи за довідкою № 256 від 26.07.2022 року приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА», оскільки посади та назви підприємств не співпадають із записами трудової книжки заявниці.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 року) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку від 12 серпня 1993 року №637, передбачено, що довідки, уточнюючі характер роботи, повинні видаватися у разі, коли у трудовій книжці взагалі відсутні відомості про роботу громадян у спірний період, що визначає їх право на пільгову пенсію на пільгових умовах. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п.2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 року № 58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції від 29.07.93 № 58 - якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З трудової книжки НОМЕР_2 від 21.07.1993 року слідує, що у спірний період ОСОБА_1 працювала:

- з 15.01.2015 по 23.02.2017 - машиністом конвеєра дробильно-сортувальної фабрики шахти «Ювілейна» в Публічному акціонерному товаристві «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», яке змінило тип товариства на Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА».

Також в зазначеній трудовій книжці Позивача міститься запис 23 - за результатами планової атестації робочих місць по даній професії підтверджено на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (наказ про результати атестації робочих місць № 1929 від 27.10.2010 року, наказ про результати атестації робочих місць № 2673 від 26.10.2015 року).

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що записи трудової книжки НОМЕР_2 від 21.07.1993 оформлені належним чином згідно вимог п. 2.2, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та вони містять відомості про роботу позивача з 15.01.2015 по 23.02.2017 на посаді машиніста конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», що визначає її право на пільгову пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.

На підтвердження пільгового стажу за Списком №1 Позивачем додатково було надано довідку №256 від 26.07.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА», а також надані: витяг з наказу №1567 від 27.12.2005, витяг з наказу № 1929 від 27.10.2010, витяг з наказу №2673 від 26.10.2015 року.

Згідно з довідкою № 256 від 26.07.2022 ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ПрАТ «СУХА БАЛКА»:

- з 15.01.2015 по 02.08.2016 - машиністом конвеєра дробильно-сортувальної фабрики шахта «Ювілейна», що передбачено Списком № 1, розділ 2, п. 2а, 3а, Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 року, виконувала/характер виконуваних робіт/ - безпосередньо зайнятий дробленням, помелом, сортуванням та збагаченням руду чорних металів, нерудних копалин гірничохімічної сировини, що містяться у пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двоокису кремнію;

- з 03.08.2016 по 23.02.2017 - машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики шахта Ювілейна, що передбачено Списком № 1, розділ 2, Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016 року, характер виконуваних робіт/ - безпосередньо зайнятий дробленням, помелом, сортуванням та збагаченням руду чорних металів, нерудних копалин гірничохімічної сировини, що містяться у пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двоокису кремнію;

- за період з 15.01.2015 по 23.02.2017 - 02 роки, 01 місяці, 09 днів.

Таким чином довідкою №256 від 26.07.2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що Позивач з 15.01.2015 по 02.08.2016 та з 03.08.2016 по 23.02.2017 (2 роки 01 місяць 09 днів) працювала повний робочий день у особливо шкідливих умовах за Списком № 1.

Довідка №256 від 26.07.2022 містить наступні відомості: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Тобто містить усі відомості зазначені у пункті 20 Порядку № 637 від 12 серпня 1993 року.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що до пільгового стажу Позивача не зараховано періоди роботи за довідкою № 256 від 26.07.2022, оскільки посади та назви підприємств не співпадають із записами трудової книжки заявниці, однак, суд першої інстанції правильно вказав, що дане твердження не відповідає дійсності з огляду на наступне.

Трудова книжка НОМЕР_2 від 21.07.1993 містять записи про те, що:

- запис 22 - 15.01.2015 переведено машиністом конвеєра 2 розряду дробильно- сортувальної фабрики шахти «Ювілейна» (наказ № 7-сс від 14.01.2015 року);

- запис 24 - Публічне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» змінено тип товариства Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» (наказ № 734 від 24.02.2016);

- запис 25 - 23.02.2017 звільнено за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення нею14-річного віку (наказ № 37ос від 23.02.2017).

Довідка №256 від 26.07.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, також містить відомості, що Позивач працювала у періоди з 15.01.2015 року по 02.08.2016 та з 03.08.2016 по 23.02.2017 - машиністом конвеєра дробильно-сортувальної фабрики шахти «Ювілейна», а також містить інформацію, що ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» змінено тип товариства Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» протокол № 29/7 від 29.04.2016.

Зазначена довідка видана Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА», ідентифікаційний код юридичної особи: 00191328, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 20 від 03.06.2022.

Згідно витягу з наказу №1567 від 27.12.2005, витягу з наказу №1929 від 27.10.2010 та витягу з наказу №2673 від 26.10.2015 проатестовано робоче місце, професія: «Машиніст конвеєрів ДСФ».

Відповідно до додатка В (примітка 1) до Класифікатора професій ДК 003:2005, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 року №375 та Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327, похідні слова професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.

Відповідно до додатка В (примітка 2) до Класифікатора професій ДК 003:2005, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 року №375 та Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327, назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах.

Тобто, назва професії може бути розширена роботодавцем з метою уточнення місця роботи, виконуваних робіт. При цьому зберігається галузева функціональна належність, кваліфікаційні вимоги і шкідливі і важкі умови праці за Списком №1, що і підтверджується роботодавцем у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У той же час, за правовою позицією Верховного Суду у постановах від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про те, що до пільгового стажу роботи за Списком № 1 не враховано періоди з 15.01.2015 по 02.08.2016 та з 03.08.2016 по 23.02.2017 (2 роки 01 місяць 09 днів) згідно з довідкою № 256 від 26.07.2022 року, оскільки посади та назви підприємств не співпадають є безпідставними.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням положень Порядку №22-1 та з метою ефективного захисту прав та інтересів Позивача є підстави для часткового задоволення позову шляхом зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області врахувати довідку № 256 від 26.07.2022 року, видану ПрАТ «СУХА БАЛКА» та зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 15.01.2015 по 02.08.2016 та з 03.08.2016 по 23.02.2017 на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ «Суха Балка» та з 03 січня 2023 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, на підставі заяви про призначення пенсії № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 від 03.01.2023.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 28.04.2023 скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі №160/4069/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова