Справа № 297/346/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 297/346/23 пров. № А/857/9597/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року у справі за його позовом до начальника Берегівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

суддя у І інстанції Гецко Ю.Ю.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Берегово,

дата складення повного тексту рішення 15 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову начальника Берегівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника Зейкана С.Є. № 122/2022 від 15 грудня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення на нього адміністративного штрафу у розмірі 3400 грн.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року у справі № 297/346/23 у задоволені вказаного позову ОСОБА_1 було відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який просив таке скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у протоколі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відомості про особу не відповідають дійсності, оскільки невірно вказано прізвище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Стверджує, що позивач не був завчасно повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, хоча відповідно до закону особа має бути повідомлена про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

На думку скаржника, позивач відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку відноситься до категорії «допризовники» (особи, які підлягають приписці до призовних дільниць), що виключає те, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги абзацу 3 пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 , він звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Берегівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 , у якій просив скасувати винесену відповідачем постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 2101 КУпАП.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 2101, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Тому належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію повинен бути територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Разом із тим, адміністративний позов, що розглядається, заявлено до начальника Берегівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 , тобто до неналежного відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (частина 4 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, відповідно до частини 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відтак, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду позов ОСОБА_1 до начальника Берегівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 , який є неналежним відповідачем у цьому спорі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, однак не надав належної оцінки вказаним обставинам, а тому оскаржуване рішення суду слід змінити у частині мотивів відмови задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року у справі № 297/346/23 змінити у частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду.

У решті рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 09 серпня 2023 року.