Справа № 704/392/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 704/392/23 Суддя (судді) першої інстанції: Дьяченко Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Карпушової О.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тальнівського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач, Укртрансбезпека), в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 13.04.2023 року серія АА№00007263, постанову від 13.04.2023 року серія АА№00007265, постанову від 17.04.2023 року серія АА№00007347, постанову від 18.04.2023 року серія АА№00007416 та постанову від 18.04.2023 року серія АА№00007408.

Свій позов позивач мотивує тим, що оскаржуваними постановами його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП за перевищення встановлених габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами та накладено штраф. Позивач вважає, що дані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони не містять обов`язкових відомостей, а саме: відсутні марка, модель, державний номерний знак напівпричепу, тип транспортного засобу. При обчисленнях відсотку перевищення відповідачем не враховано типу транспортних засобів (контейнеровози), по яких передбачено збільшені вагові норми - 44 тони та помилково застосовано норму 40 тон. Та розглядаючи 5 окремих адміністративних правопорушень за ч.2 ст. 132-1 КУпАП, відповідач не застосував ст. 36 КУпАП, не об`єднав справи в одне провадження, а протиправно виніс 5 окремих постанов, тому він звернувся з даним позовом до суду. Також позивач вказав, що постанови оформленні з порушенням нормативно-правових актів та просив стягнути на його користь судовий збір.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2023 року даний позов залишено без задоволення.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням. В рішенні зазначено, що відсутність контейнеру підтверджується фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що з фотознімків, доданих до оскаржуваної постанови, можна встановити, що вказаний у постанові сідельний тягач з напівпричепом перевозив переобладнаний з контейнера причіп, тобто до конструкції контейнера якого внесено зміни - додано тентований верх. Вказаний контейнер, за твердженням суду, не містив маркування та пломбування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з грубим порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив про її безпідставність та наполягав на законності оскаржуваного рішення.

Позивач додатково подав заяву про доручення рішень судів у подібних правовідносинах.

Крім того, 04.08.2023 року на вимогу колегії суддів до суду надійшли додаткові пояснення від Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до ч. 5 статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення Тальнівським районним судом Черкаської області фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 13.04.2023 р. серія АА№.03.2023 року о 14.49 год. за адресою Н-11 Київ-Чоп, км. 76+702, Дніпропетровська область зафіксовано транспортний засіб МАN ТGS 26.440 д.н.з. НОМЕР_1 , при русі якого відповідальна особа допустила рух т.з. із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси т.з. на 8,113% (3,245 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн. 00 коп.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 13.04.2023 р. серія АА№.03.2023 року о 16.00 год. за адресою Н-11 Київ-Чоп, км. 76+702, Дніпропетровська область зафіксовано транспортний засіб МАN ТGS 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 , при русі якого відповідальна особа допустила рух т.з. із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси т.з. на 6,763% (2,705 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн. 00 коп.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 17.04.2023 р. серія АА№.03.2023 року о 17.50 год. за адресою Н-11 Київ-Чоп, км. 76+702, Дніпропетровська область зафіксовано транспортний засіб МАN ТGS 26.440 д.н.з. НОМЕР_1 , при русі якого відповідальна особа допустила рух т.з. із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси т.з. на 6,425% (2,57 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн. 00 коп.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 18.04.2023 р. серія АА№.03.2023 року о 06.41 год. за адресою Н-11 Київ-Чоп, км. 76+702, Дніпропетровська область зафіксовано транспортний засіб МАN ТGS 26.440 д.н.з. НОМЕР_1 , при русі якого відповідальна особа допустила рух т.з. із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси т.з. на 7,888% (3,155 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн. 00 коп.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 18.04.2023 р. серія АА№.03.2023 року о 17.44 год. за адресою Н-11 Київ-Чоп, км. 76+702, Дніпропетровська область зафіксовано транспортний засіб МАN ТGS 26.440 д.н.з. НОМЕР_3 , при русі якого відповідальна особа допустила рух т.з. із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси т.з. на 7,1% (2,84 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн. 00 коп.

Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу власником вказаних в постановах транспортних засобів є ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з винесеними відповідачем постановами, вважаючи їх протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі - Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Згідно пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

В силу вимог пункту 3, абзацу 4 пункту 4 Правил № 30 транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У відповідності до підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів: двовісний автомобіль 18 тон; трьохвісний автомобіль 25 (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тон. Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони. Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 тон.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами регламентована статтею 132-1 КУпАП.

Зі змісту ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Дія частини 2 цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Процедура оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, регламентована Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Міністерством інфраструктури України 27.09.2021 року № 512.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП (далі - адміністративні правопорушення).

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова), що передбачено пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції.

Згідно до п. 3 Розділу ІІ вказаної Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

За результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа за наявності відомостей у справі про адміністративне правопорушення стосовно осіб, зазначених у частинах першій та другій статті 14-3 КУпАП, виносить із використанням засобів системи постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки (пп. 1 п. 5 Розділу ІІ Інструкції).

Вимоги до форми постанови визначені статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Колегією суддів встановлено, що згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу власником вказаних в оскаржуваних постановах автомобілів є ОСОБА_1 .

У зв`язку з наведеним позивач є належною особою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення згідно ч. 2 статті 132-1 КУпАП.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Так, приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, а вказаний у постанові сідельний тягач з напівпричепом перевозив переобладнаний з контейнера причіп, тобто до конструкції контейнера якого внесено зміни - додано тентований верх. Вказаний контейнер не містив маркування та пломбування.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Так, в позовній заяві позивач вказував, що у його власності як фізичної особи (громадянина) перебуває три трьох вісні тягачі та три трьох вісні напівпричепи контейнеровози, а саме:

- тягач MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_4 - є трьох вісним тягачем;

- напівпричіп - контейнеровоз BodexKIS3W д.н.з. НОМЕР_5 , - є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом;

- тягач MAN TGX 26.480, д.н.з. НОМЕР_2 - є трьох вісним тягачем;

- напівпричіп - контейнеровоз Wielton NW33SB д.н.з. НОМЕР_6 - є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом;

- тягач MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_3 - є трьох вісним тягачем;

- напівпричіп - контейнеровоз Fischer-340 KSA д.н.з. НОМЕР_7 - є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом.

Зазначене підтверджується доданими до матеріалів справи свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с. 14-19).

З наведених доказів вбачається, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів напівпричепи є спеціалізованими трьохвісними контейнеровозами.

Водночас, під час розгляду відомостей із матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів, старший державний інспектор Дорошенко О.В. визначила наведені транспортні засоби як трьохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, у зв`язку із чим прийшла до висновку про дозволену максимальну масу такого транспортного засобу 40 тон.

Втім, колегія суддів не погоджується з такими висновками посадової особи та вважає їх хибними, оскільки з наявних в матеріалах справи письмових доказів було встановлено, що напівпричепи є спеціалізованими трьохвісними контейнеровозами. Отже, посадовою особою при винесенні постанов про вчинення адміністративного правопорушення було не вірно встановлено тип транспортних засобів.

Таким чином, до зазначених в оскаржуваних постановах транспортних засобів слід застосовувати нормативний параметр в 44 тонни, оскільки у відповідності до підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів - трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони.

В додаткових поясненнях представник відповідача зазначила, що саме по собі зазначення у свідоцтвах про реєстрацію вищезазначених транспортних засобів «напівпричіп - спеціалізований - контейнеровоз-Е» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнерах. Вказала, що позивачем на площадки для перевезення контейнерів установлено кузова із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину) з метою збільшення ваги перевезення вантажу. Така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Однак, колегія суддів вважає, що переобладнання чи зміна контейнеру, за умови дотримання перевізником нормативу в 44 тонни, визначеного правилами для трьохвісного напівпричепу (контейнеровозу), не впливає на суть правопорушення, яке є предметом у даній справі. Згідно з свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів вони є спеціалізованими трьох вісними вантажними напівпричепами контейнеровозами. Таким чином, позивачем не було збільшено дозволеного навантаження шляхом, як зазначає відповідач, переобладнання контейнерів.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що Укртрансбезпека неправомірно застосувала до транспортних засобів позивача вагові норми у 40 тонн.

Крім того, в рішенні суду першої інстанції зазначено, що згідно інформації, яка міститься в товарно-транспортних накладних (надані позивачем до позовної заяви), транспортні засоби були завантажені кукурудзою насипом. Таким чином, максимально допустиме навантаження для транспортних засобів позивача відповідно до п.п. «б» п. 22.5 ПДР України становить 40 т. В підтвердження своєї позиції суд першої інстанції вказав судову практику, висловлену Верховним Судом у постанові від 29.01.2020 року у справі №814/1460/16 (пп. 61-68 Постанови), Миколаївським окружним адміністративним судом в постанові від 23.12.2020 року у справі № 400/4646/20, у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 року у справі № 484/202/22, від 21.12.2022 року у справі № 495/10564/21, від 18.04.2023 року у справі 513/1085/22.

Проте, колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду першої інстанції не стосується предмету розгляду в даній справі, оскільки ним наведено практику судів у справах про розгляд нерівномірності розподілу завантаження вантажу по осям транспортного обладнання, а в даному випадку предметом спору є перевищення вагових параметрів транспортного засобу вцілому.

Також суд першої інстанції зауважив, що позивачем не надано доказів того, що на розміщеному напівпричепі знаходився контейнер із відповідним маркуванням та пломбуванням.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що наявність чи відсутність спеціального маркування, а також найменування і спосіб навантаження товару, що перевозився, не є обставинами, які впливають на технічні характеристики напівпричепу як контейнеровоза. Позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів.

Разом з тим, позивач в апеляційні скарзі наголошує, що на транспортних засобах присутні всі відповідні маркування. На підтвердження зазначеного в матеріалах справи наявні фото докази.

Таким чином, колегія суддів встановила невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та протиправність прийняття відповідачем відносно позивача оскаржуваних постанов про накладення адміністративного стягнення.

При цьому слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справа № 463/1352/16-а.

Отже, доводи позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 30 травня 2023 року, та є підставою для його скасування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В прохальній частині апеляційної скарги позивач просить стягнути на його користь сплачений ним судовий збір при розгляді даної адміністративної справи.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 536, 80 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № від 27 квітня 2023 року та за подання апеляційної скарги у розмірі 805, 20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 22 червня 2023 року. Отже розмір судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду становить 1342 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідно до вимог ч. 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 246, 272, 286, 308, 315, 317, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2023 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 13.04.2023 року серія АА№00007263, постанову від 13.04.2023 року серія АА№00007265, постанову від 17.04.2023 року серія АА№00007347, постанову від 18.04.2023 року серія АА№00007416 та постанову від 18.04.2023 року серія АА№00007408.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () сплачений судовий збір у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 08 серпня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев