Справа № 120/3853/22
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 серпня 2023 р. Справа № 120/3853/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарство "Левково" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарство "Левково" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 03.11.2021 форми «Р», згідно з яким позивачу донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 195399 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 48850 грн., а також від 03.11.2021 форми «ПН», згідно з яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 27496 грн.

Ухвалою від 16.05.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову, посилаючись на обґрунтованість висновків перевірки та, як наслідок, прийнятих податкових повідомлень-рішень від 03.11.2021.

Ухвалою від 08.06.2022 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що посадовими особами було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Господарство "Левково".

За наслідком проведеної перевірки складено акт перевірки №8734/02-32-07-01/38815112 від 24.09.2021, у висновках якого відображено наступні порушення:

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185 п. 187.1 ст. 187 , п. 188.1 ст. 188, п. 198.2 ст. 198 п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого знижено податок на додану вартість в періоді, шо перевірявся, на загальну суму сумі 195399 грн., в тому числі за серпень 2018 року - 4654 грн., за вересень 2018 року - 202 грн., за грудень 2018 року -62212 грн., за лютий 2019 року -75841 грн., за вересень 2019 року - 10825 грн., за грудень 2019 року - 15166 грн., за вересень 2020 року - 23166 грн., за січень 2021 року -3333 грн.;

- п. 120-1.2 ст. 120, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлено, відсутність реєстрації податкових накладних ТОВ «Господарство «Левково» за період з 01.10.2017 по 30.06.2021, а саме: за червень 2018 року на суму ПДВ - 4856 грн., за грудень 2018 року на суму 62212 грн., за лютий 2019 року на суму 43333 грн., за червень 2020 року на суму 23000 грн., за січень 2021 року на суму 3333 грн.;

- п. 176.2 "б" ст. 176 ПК України, а саме: податкові розрахунки форми №1ДФ за 4 квартал 2017 року; за 1-4 квартал 2018 року, 1-4 квартал 2019 року, 1 квартал 2020 року подані до податкового органу не в повному обсязі та з недостовірними відомостями;

- п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 «е» ст. 176, п. 176.2 «а» ст. 176 ПК України, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати за період з 01.10.2017 по 30.06.2021 в загальній сумі 3636,82 грн., в тому числі по періодах: за квітень 2018 року - 639,21 грн., за травень 2018 року - 635,99 грн., за червень 2018 року - 1793,69 грн., за липень 2018 року - 567,93 грн.;

- п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.4, п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 «е» ст.176, п. 176.2 «а» ст. 176 ПК України, а саме: несвоєчасне перерахування податку на доходи з фізичних осіб податковим агентом, при виплаті (нарахуванні) доходів з орендної плати за земельні частки (паї) за період з 01.10.2017 по 30.06.2021 в загальній сумі 3634,51 грн., в тому числі по періодах: за травень 2018 року - 1813,21 грн. та за листопад 2018 року - 1821,30 грн.

Вищенаведені висновки стали підставою для винесення податкових повідомлень рішень, а саме:

- від 03.11.2021 №, згідно з яким ТОВ «Господарство «Левково» донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 195399 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 48850 грн.;

- від 03.11.2021 №, згідно з яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 27496 грн.

Разом із тим, незгода позивача із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно з абзацом 1 пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно із п. 201.10 ст. 210 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В даному ж випадку, як слідує із змісту акту перевірки, в ході її проведення посадовими особами відповідача було встановлено, що ТОВ «Господарство «Левково» в порушення п. 187.1 ст. 187, п. 201.1 ст. 201 ПК України не склало податкову накладну, не зареєструвало її в ЄДРПН за наслідками отримання від СГ ТОВ "Прогрес" попередньої оплати 12.02.2019 в сумі 260000 грн., що підтверджено випискою Креді Агріколь банк за №ГЛ000000080 від 12.02.2019.

Втім, заперечуючи наявність відповідного порушення, представник позивача зазначив, що підприємство 12.02.2019 не отримувало передплату в сумі 260000 грн. Вказав, що 12.02.2019 було отримано помилково суму у розмірі 500000 грн., що підтверджується банківською випискою за 12.02.2019 по рахунку НОМЕР_1 .

При цьому, така помилкова сума була повернута на користь СГ ТОВ "Прогрес" 12.02.2019. З огляду на викладене, представник позивача вказує на те, що об`єкт оподаткування ПДВ відсутній, як і відсутній авансовий платіж в розмірі 260000 грн.

Такі твердження представника позивача, на переконання суду, є цілком обґрунтованими, адже, як видно із матеріалів справи (а.с. 102), 12.02.2019 дійсно було зарахування на рахунок позивача коштів в сумі 500000 грн. від СГ ТОВ "Прогрес", однак того ж дня відповідні кошти були повернуті як помилково перераховані.

Дані обставини підтверджуються випискою з рахунку ТОВ «Господарство «Левково» НОМЕР_1 (а.с. 102).

Аналогічний розрахунок відобразив представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Однак, наданий відповідачем розрахунок містить два зарахування коштів на рахунок позивача від СГТОВ "Прогрес" в сумі 260000 грн. та 240000 грн., які того ж дня були повернуті.

Наведені вище обставини, на переконання суду, свідчать про те, що у позивача був відсутній обов`язок складати податкову накладну та здійснювати її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, адже кошти, які 12.02.2019 були зараховані на його рахунок, були того ж дня повернуті на рахунок платника в повному обсязі, як помилково сплачені.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що помилково перераховані 12.02.2019 кошти в загальній сумі 500000 грн. того ж дня були повернуті позивачем, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків перевірки щодо порушення ТОВ «Господарство «Левково» вимог п. 187.1 ст. 187, п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Відповідні висновки суду також стосуються обставин щодо не складання та не здійснення реєстрації податкової накладної за наслідком отриманої 19.01.2021 попередньої оплати в сумі 20000 грн. від СГТОВ "Прогрес", адже як видно із виписки по рахунку (а.с. 101) відповідні кошти 19.01.2021 також були повернуті позивачем, як помилково перераховані.

Також, як слідує із змісту акту перевірки, посадові особи відповідача дійшли висновку, що на порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України ТОВ "Господарство «Левково" не нарахувало податкові зобов`язання по податку па додану вартість, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, на суми податку, які були включені до податкового кредиту під час придбання ПММ, добрив, засобів захисту рослин, насіння та використанні під час проведення робіт з посіву сої па площі 31 га. Зокрема, перевіркою встановлено, що урожай сої з площі 31 га підприємство не збирало та не оприбутковувало, тому витрати, пов`язанні з посівом сої на 31 га, не можуть бути пов`язані з господарською діяльністю підприємства, оскільки ТОВ "Господарство «Левково" в 2018 році засіяло 46 га соєю, а зібрало сою лише з 15 га.

Надаючи оцінку даним обставинам, суд виходив із наступного.

Так, згідно із пунктом 44.2 статті 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

За приписами статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-XIV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, витрати платника податку визнаються такими, що пов`язані з господарською діяльністю платника податку у разі, якщо такі витрати пов`язані з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів та спрямовані на отримання доходу.

Як слідує із матеріалів справи, 21.04.2018 у зв`язку з надзвичайною ситуацією, несприятливими погодними умовами, наказом директора ТОВ "Господарство «Левково» №27 було створено комісію з обстеження земельної ділянки посіву сої (а.с. 104).

23.04.2018 за наслідками проведення обстеження, комісією ТОВ "Господарство «Левково" складено Акт, зі змісту якого вбачається, що соя, посіяна на площі 15 га, не зійшла, загинула та слабка і зріджена. Як наслідок комісією було прийнято рішення щодо проведення перепосіву, ремонту посіву сої на площі 15 га (а.с. 105).

Протоколом №1 Загальних Зборів Учасників ТОВ "Господарство «Левково» від 24 квітня 2018 року було прийнято рішення про надання згоди на перепосів (ремонт) знищеного в наслідок несприятливих погодних умов посівів сої площею 15 га (а.с. 106).

Наказом керівника ТОВ "Господарство «Левково» від 25.04.2018 №28 ініційовано проведення пересіву (ремонту) посівів сої площею 15 га на полях підприємства (а.с. 107).

З огляду на викладене, твердження позивача про те, що відбувся повторний посів (ремонт), а не засівання 46 га площ, з яких не було зібрано урожай, на переконання суду, є обґрунтованими.

Більше того, відповідні обставини відповідач також не заперечує, однак вказує, що ТОВ "Господарство «Левково» не було надано ні протоколу №1 Загальних Зборів Учасників ТОВ "Господарство «Левково», ні наказу керівника ТОВ "Господарство «Левково» від 25.04.2018, яким ініційовано проведення пересіву (ремонту) посівів сої площею 15 га на полях підприємства.

Втім, відповідні обставини жодним чином не спростовують того, що ТОВ "Господарство «Левково» було здійснено саме повторний посів (ремонт) сої на площі 15 га.

Також, варто зазначити, що ані в акті перевірки, ані у відзиві на позовну заяву відповідачем не заперечується факт здійснення ТОВ "Господарство «Левково» витрат на насіння, мінеральні, органічні і бактеріальні добрива, засоби хімічного захисту рослин, ПМП, тощо у розмірах, вказаних ним у бухгалтерському обліку. Не заперечується також те, що акти витрат насіння та садивного матеріалу, акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, акти ВЗСГ 4 та інші документи складені з дотриманням правил бухгалтерського обліку.

Суд також вважає за необхідне наголосити на тому, що підприємницька діяльність, зокрема у сільськогосподарській сфері, пов`язана з певними ризиками, у тому числі, з ризиком втрати посівів з об`єктивних причин, незалежних від виробника, і витрати, понесені в зв`язку організацією таких посівів, є частиною господарської діяльності сільськогосподарського підприємства незалежно від результатів врожаю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків перевірки в цій частині.

Що ж до висновків Головного управління ДПС у Вінницькій області про завищення ТОВ "Господарство «Левково» податкового кредиту за взаємовідносинами з СГ ТОВ "Прогрес у звітності з податку на додану вартість за грудень 2019 року на суму 15166 грн., то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як слідує із змісту акту перевірки, СГ ТОВ "Прогрес" виписало податкову накладну №5 від 12.12.2019 на суму 72000 грн., в т. ч. ПДВ - 12000 грн. та податкову накладну №10 від 31. 12.2019 на суму 19000 грн., в т. ч. ПДВ - 3166 грн. та зареєструвало їх в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того зазначені податкові накладні ТОВ "Господарство «Левково» включило до податкового кредиту в декларації за грудень 2019 року.

Втім, в ході проведення перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що зазначені вище податкові накладні виписані безпідставно, оскільки відповідно даних бухгалтерського обліку, а саме - даних оборотно-сальдової відомості бухгалтерського рахунка 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - контрагент СГ ТОВ "Прогрес", картки рахунка 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - контрагент СГ ТОВ "Прогрес", обороти 12.12.2019 та 31.12.2019 не проводились.

Разом із тим, суд із такими висновками відповідача не погоджується, з огляду на наступне.

Так, в першу чергу слід зазначити, що податкова накладна №5 на суму 72000 грн. датована саме 13.12.2019, а не 12.12.2019, як про це вказано в акті перевірки.

Також, як уже було зазначено судом вище, положеннями пункту 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В даному ж випадку, відносно податкової накладної №5 від 13.12.2019 першою подією є дата складання видаткової накладної №69 від 13.12.2019, а відносно податкової накладної №10 від 31.12.2019 першою подією є дата складання акту надання послуг №70 від 31.12.2019.

Більше того, відповідні податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних за відсутності зауважень з боку органів Державної податкової служби. Доказів зворотного відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано не було.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків перевірки в цій частині.

Надаючи оцінку твердженням позивача про безпідставність визначення податкового зобов`язання з ПДВ за червень 2018 року на суму 4856 грн., у зв`язку з реалізацією цукру нижче мінімальної ціни, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 18.01.2017 №22 «Про державне регулювання виробництва цукру та цукрових буряків у період з 1 вересня 2017 р. до 1 вересня 2018 року», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, зі змісту акту перевірки вбачається, що посадові особи відповідача дійшли висновку, що в порушення п. 188.1 ст. 188 ПК України ТОВ «Господарство «Левково» реалізувало цукор в червні 2018 року за ціною нижчою від мінімальної ціни реалізації цукру, яка затверджена Постановою КМУ від 18.01.2017 р. № 22 Про державне регулювання виробництва цукру та цукрових буряків у періоді з 1 вересня 2017 року по 1 вересня 2018 року» та становить 9172,57 грн.

Зокрема, відповідно наданих документів для перевірки ТОВ «Господарство «Левково» реалізувало ТОВ "АТЛІН КОМПАНІ" цукор в кількості 20 тонн за ціною 8923,33 грн. за 1 тонну, що підтверджено видатковою та податковою накладною від 26.06.2018, а ПП "МИХАЛИЧ І KO" 21 тонну цукру за ціною 8923,33 грн. за 1 тонну, що підтверджено видатковою та податковою накладною від 21.06.2018, 21 тонну за ціною 8965 грн. за 1 тонну, що підтверджено видатковою та податковою накладною від 22.06.2018 та 39 тонн за ціною 8923,33 грн. за 1 тонну, що підтверджено видатковою та податковою накладною від 25.06.2018.

В свою чергу, представник відповідача відповідні обставини не заперечує, однак зазначив, що податковим органом не враховано, що реалізований цукор відповідає ДСТУ 2316-93, відповідно на реалізацію такого цукру не розповсюджуються ціни, встановлені Постановою КМУ від 18.01.2017 р. № 22 «Про державне регулювання виробництва цукру та цукрових буряків у періоді з 1 вересня 2017 року по 1 вересня 2018 року».

Як видно із додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №22 «Про державне регулювання виробництва цукру та цукрових буряків у періоді з 1 вересня 2017 року по 1 вересня 2018 року», в ньому визначено мінімальні ціни на цукрові буряки, які поставлятимуться з 1 вересня 2017 року до 1 вересня 2018 року для виробництва цукру в межах квоти А, з урахуванням базисної цукристості та на цукор квоти А, зокрема встановлено мінімальну ціну на цукор білий, кристалічний ДСТУ4623:2006/ ГОСТ 31361-2008 на рівні 9172,57 грн.

При цьому, як видано із матеріалів справи, зокрема - додаткової угоди до договору поставки від 20.06.2018, ПП «Михалич і Ко» (покупець) та ТОВ «Господарство «Левково» (постачальник) вирішили викласти пункт 1.1 Договору поставки в наступні редакції: «Постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві цукор, а покупець прийняти та оплатити отриманий товар відповідно до ДСТУ 2316-93 для Цукор-Пісок. Технічні умови». Відповідна додаткова угода є невід`ємною частиною договору поставки від 20.06.2018.

Із наведеного вище слідує, що визначена постановою КМ України №22 мінімальна ціна у розмірі 9172,57 грн. за тону встановлена саме на цукор білий, кристалічний ДСТУ4623:2006/ ГОСТ 31361- 2008, тоді як позивачем здійснювалась реалізацію Цукру-Піску ДСТУ 2316-93.

При цьому, суд критично оцінює посилання представника відповідача на видаткову накладну за № 48 від 24.11.2018 щодо реалізації позивачем цукру білого кристалічного 1 категорії ГОСТ 31361-2008 ПРАТ ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ ПОДІЛЛЯ, адже відповідні обставини не пов`язані та не стосуються висновків перевірки щодо реалізації цукру саме в червні 2018 року.

Таким чином, наведені вище обставини, на переконання суду, є достатніми для висновку про те, що твердження відповідача про порушення позивачем п. 188.1 ст. 188 ПК України, є необґрунтованими.

З огляду на усі вище викладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову, в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення форми «Р» № від 03.11.2021.

Що ж стосується податкового повідомлення-рішення форми «ПН» № від 03.11.2021, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як слідує із акту перевірки, в ході її проведення посадовими особами було встановлено відсутність реєстрації ТОВ «Господарство «Левково» податкових накладних за червень 2018 року на суму ПДВ 4856 грн., за грудень 2018 року на суму ПДВ 62212 грн., за лютий 2019 року на суму ПДВ 43333 грн., за червень 2020 року на суму ПДВ 23000 грн. та за січень 2021 року на суму ПДВ 3333 грн.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

При цьому, у відповідності до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Як слідує із податкового повідомлення-рішення форми «ПН» № від 03.11.2021, а також розрахунку штрафу (а.с. 200-202), за порушення термінів реєстрації податкових накладних за червень 2018 року, грудень 2018 року та лютий 2019 року до ТОВ «Господарство «Левково» застосовано штраф в загальному розмірі 27496 грн.

При цьому, наявність у ТОВ «Господарство «Левково» обов`язку щодо реєстрації відповідних податкових накладних за червень 2018 року, грудень 2018 року та лютий 2019 року відповідач пов`язує із встановленим в ході проведення перевірки фактом заниження позивачем показника ПДВ за червень 2018 року на 4856 грн., за грудень 2018 року 62212 грн. та за лютий 2019 року 43333 грн.

Втім, відповідні висновки перевірки, які стосуються заниження позивачем показників ПДВ за відповідні періоди, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Наведені вище обставини дають підстави для висновку про те, що у ТОВ «Господарство «Левково» був відсутній обов`язок щодо складання та реєстрації податкових накладних за червень 2018 року, грудень 2018 року та лютий 2019 року, а відтак застосування до нього штрафу за порушення термінів їх реєстрації, на переконання суду, є необґрунтованим.

Відтак, податкове повідомлення-рішення форми «ПН» № від 03.11.2021 є таким, що підлягає скасуванню.

За приписами вимог пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 3260,94 грн.

Відтак, на користь позивач слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 3260,94 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» № від 03.11.2021 та форми «ПН» № від 03.11.2021.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарство "Левково" сплачений судовий збір в сумі 3260 (три тисячі двісті шістдесят) гривень 94 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Господарство "Левково" (вул. Пирогова, 39, оф. 520, м. Вінниця, )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Повний текст рішення складено 08.08.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна