Справа № 420/9055/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9055/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000028/2 від 23.01.2021 року;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00040 від 23.01.2021 року.

Ухвалами суду від 07.06.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; від 12.08.2021 року: продовжено строк підготовчого провадження.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. (а.с.71) Інших заяв з процесуальних питань, зокрема, щодо іншого порядку розгляду справи або про відкладення розгляду справи тощо, до суду не надійшло.

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі змістом позовної заяви та відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із посиланням на судові рішення Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду України та постанови Верховного Суду, зокрема, від 22.01.2019 року у справі № 815/6794/17, від 18.12.2019 року у справі № 160/8775/18, від 07.05.2020 року у справі № 826/10527/17, від 13.09.2019 року у справі № 820/859/17, від 17.04.2018 року у справі № 815/329/17, від 12.03.2020 року у справі № 804/6243/14 тощо, з тих підстав, по суті, що підстави прийняття оскаржуваних рішень не відповідають обсягу та змісту документів, поданих позивачем разом із митною декларацією № UA500500/2021/002685 для здійснення митного оформлення товару за зовнішньоекономічним контрактом від 06.07.2019 року № 0607/1, змісту листа позивача № 1 від 23.01.2021 року відповіді декларанта на Повідомлення від митниці декларанту 83559, та вимогам законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, по суті, з підстав, зазначених в оскаржуваних рішеннях, як таких, що відповідають вимогам законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

06.07.2019 року між компанією «YIWU JІAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (Китай), як Продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП», як Покупцем, укладено договір поставки товару № 0607/1 (а.с.32-39), відповідно до умов якого, в редакції, викладеній у Додатковій угоді № 4 від 10.08.2020 року (а.с.23-31), зокрема:

1. ПРЕДМЕТ КОНТРАКТУ

1.1. В порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, Продавець зобов`язується постави Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити товари (далі «Товар»), кількість, асортимент і технічні характеристики яких вказані в інвойсах (Специфікаціях) па кожну поставку, що становлять невід`ємну частину цього Контракту.

1.2. Умови цього Контракту викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс-2010».

1.3. Товар відвантажується партіями. Під партією мається на увазі товар оформлений однією Специфікацією (інвойсом). Відправниками товару можуть виступати будь-які фірми, розташовані на території Китаю і зазначені в якості відправника в коносаменті.

1.4. Продавець має право поставляти Покупцю Товар власного виробництва та виробництва будь-яких інших фірм, розташованих на території Китаю (в такому випадку на упаковках та при маркуванні Товару допускається зазначення даних таких фірм). У випадку поставки Товару виробництва інших фірм, Продавець несе перед Покупцем повну відповідальність за такий Товар та всі його характеристики.

1.5. Продавець поставляє Товар, а Покупець приймає його:

а) за кількістю відповідно до кількості, вказаної в інвойсі і підтвердженої Коносаментом.

б) за якістю відповідно до системи стандарту якості для даного виду товару.

3. БАЗИСНІ УМОВИ ПОСТАВКИ ТОВАРУ

3.1. Поставка товару Продавцем Покупцеві повинна здійснюватися під час морського перевезення на умовах, визначених для кожної поставки в Специфікації та/або інвойсі, відповідно до «Інкотермс-2010».

3.2. Дійсною датою відвантаження є дата відвантажувальних документів (Коносамент), дійсною датою поставки Товару вважається дата його передачі Покупцеві.

3.3. Продавець зобов`язується надати Покупцеві наступні документи:

- оригінал комерційного рахунку (інвойсу) 3 прим.

- оригінал Коносамента

- пакувальний лист

- інші документи, узгоджені Сторонами.

3.4. Завершення митного оформлення останньої партії Товару на території України має бути здійснено не пізніше 10 серпня 2023 року.

3.5. Не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку поставки, Продавець направляє Покупцю відповідно до термінів поставки Товару перелік товару, що поставляється із зазначенням ваги, кубатури вантажу.

3.6. Продавець завчасно повідомляє Покупцю передбачувану дату прибуття Товару в пункт призначення.

4. ЦІНА ТА ЗАГАЛЬНА ВАРТІСТЬ КОНТРАКТУ. УМОВИ РОЗРАХУНКІВ

4.1. Загальна вартість Товару, що поставляється цим Контрактом, становить 500 000 (п`ятсот тисяч) Доларів США.

4.2. Вартість кожної партії Товару визначається відповідно до Специфікації (інвойсу), що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною цього Контракту.

4.3. Оплата може здійснюватися як на умовах передоплати, так і на умовах відстрочення платежу.

4.3.1. Оплата може проводитись частинами.

4.3.2. Передоплата партії Товару відбувається на підставі інвойсу-проформи до прибуття вантажу.

Сплачена партія Товару повинна прибути на митну територію України не пізніше 300 днів з моменту списання грошових коштів з рахунку Покупця.

4.3.3. Можлива оплата протягом 300 днів з моменту надходження товару на митну територію України.

У разі невдалої поставки з будь-яких причин, Продавець зобов`язується повернути отримані за партію Товару гроші або перезарахувати їх за подальшу поставку протягом 330 днів з моменту списання грошових коштів з рахунку Покупця.

4.4. Оплата товару здійснюється Покупцем Продавцю в доларах США.

4.5. Виконання зобов`язань за даним Контрактом має бути завершено не пізніше терміну дії цього Контракту.

5. УПАКОВКА ТА МАРКУВАННЯ

5.1. Продавець вживає всіх заходів для надійної і належної упаковки Товару, що захищає його від пошкоджень при завантаженні-розвантажені, транспортуванні та зберіганні.

5.2. Упаковка повинна захищати Товар від будь-яких пошкоджень при перевезенні та зберіганні. Упаковка Товару повинна бути пристосована для завантаження.

5.3. Продавець складає для кожної упаковки детальний пакувальний лист, в якому перераховуються упаковані предмети, їх кількість, тип, (або модель), вага брутто і нетто.

5.4. На кожній упаковці повинні бути нанесені такі відомості: вага брутто, вага нетто.

5.5. Упаковка, що вимагає спеціального поводження, повинна мати маркування: «Обережно», «Верх», «Не кантувати» або інші необхідні позначення;

5.6 Сторони погодили, що Товар поставляється Покупцю у безповоротній упаковці.

10. СТРОК ДІЇ КОНТРАКТУ

10.1. Контракт набуває чинності з моменту його підписання і діє до « 10» серпня 2023 року.

12. ЮРИДИЧНА СИЛА ДОДАТКОВОЇ УГОДИ № 4

12.1. Ця Додаткова угода № 4 повністю замінює розділи 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 Договору поставки № 0607/1 від 06.07.2019 року.

12.3 Сторони визнають усі не охоплені цією додатковою угодою № 4 пункти та розділи договору № 0607/1 не чинними.

Для здійснення митного оформлення товару за контрактом № 0607/1 від 06 липня 2019 року позивачем до Одеської митниці подано митну декларацію № UA500500/2021/002685. (а.с.57-59) Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), із зазначенням, зокрема:

- у графі 20 «Умови поставки»: CFR UА CHORNOMORSК;

- у графі 37 «Процедура»: 4081 ZZ00.

23.01.2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000028/2 за МД UA500500/2021/002685. (а.с.12-13)

Згідно зі змістом цього рішення, зокрема:

- у графі 15 «Умови поставки»: CFR UA CHORNOMORSK;

- у графі 18 «Додаткова інформація/подані документи»:

1101 UA500500/2021/002685 22.01.2021

3014 J25420-927-PR 23.11.2020

4103 1 06.07.2019

4104 0607/1 06.07.2019

4200 Угода про спільну діяльність б 05.03.2018

9000 Акт зважування № 127995 21.01.2021;

- у графі 27 «Ціна товару»: 39696,7840;

- у графі 28 «Розрахована декларантом митна вартість товару»: валюта USD; курс валюти 28,2561; сума у валюті 39696,7800; сума у грн. 1121676,3000;

- у графі 30 «Коригування»: валюта USD; вартість за одиницю 3,7600; загальна сума 68582,40; кількість 18240;

- у графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості»:

До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 06.07.2019 № 0607/1, рахунок-фактура (інвойс) від 23.11.2020 № J25420-927, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.08.2020 № 4 та інші документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу (далі - Кодекс) перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені Кодексом. Згідно п. 5 ст. 54 МКУ митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно п. 2 ст. 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) п.п. 4.3. доповнення до зовнішньоекономічного договіру (контракту) від 10.08.2020 № 4 передбачено, що оплата за товар може бути здійснена, як у вигляді передоплати, так і на умовах відстрочення платежу. П.п. 5.1. зовнішньоекономічного договіру (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1 також передбачено, що оплата за товар здійснюється за фактично поставлений товар або можливе здійснення передоплати на умовах, що зазначені в інвойсі. Проте, в наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 23.11.2020 № J25420-927 відсутні умови оплати;

3) п.п. 3.4. зовнішньоекономічного договіру (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1 передбачено, що поставка товару буде здійснюватись на умовах CFR Одеса. Чорноморськ, Южний (Інкотермс 2010). П.п. 3.1. доповнення до зовнішньоекономічного договіру (контракту) від 10.08.2020 № 4 передбачено, що поставка товару повинна здійснюватись на умовах, визначених для кожної поставки в Специфікаціях та/або інвойсі, відповідно до «Інкотермс 2010». В наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 23.11.2020 № J25420-927 зазначено що поставка здійснюється на умовах CFR Чорноморськ, але в копії митної декларації країни відправлення від 28.11.2020 № 16510953 зазначено інші умови поставки;

4) в копії митної декларації країни відправлення від 28.11.2020 № 16510953 зазначено номер коносаменту виданого лише 30.11.2020, тобто на момент оформлення митної декларації країни відправлення коносамента ще не існувало;

5) прайс-лист від 23.11.2020 № J25420-927-PR не містить згідно загальноприйнятої світової практики відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: термін дії, умови платежу, передбачені системи знижок, терміни поставки товарів, характер тари та упаковки тощо.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митниця відповідно до п. 3 ст.53 МКУ декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями:

- каталоги, специфікації фірми - виробника товару.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

23.01.2021 декларантом TOB «ТК ЮНІОН ГРУП» було надіслане електронне повідомлення, в якому вказано, що додаткові документи надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів. Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були, а декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ.

Також декларантом не було за власним бажанням надано додаткові, наявні у нього, інші документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, а також не було надано всі витребувані митним органом документи, зокрема: каталоги, специфікації фірми виробника товару; виписку з бухгалтерської документації та висновок про вартісні характеристики товарів. Отже, декларант не скористався правом відповідно п. 3 ст. 53 МКУ надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Митний орган звертає увагу на те, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, максимально наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. На підставі вище викладеного у сукупності, та за результатом проведення консультацій між декларантом та митним органом, митниця приймає рішення про необхідність скоригувати митну вартість товарів. Оскільки, відповідно до п. 2 статті 58 МКУ, використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п. 3 статті 58 МКУ застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Кодексу.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом, було обрано метод визначення митної вартості резервний.

Оскільки, відповідно до п. 2 статті 58, використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п. 3 статті 58 застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Кодексу. В митному органі Держмитслужби відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59, 60 МКУ, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі Держмитслужби відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п. 1 статті 59 МКУ у разі якщо митну вартість товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МКУ, оскільки, відповідно до п. 2 статті 58, використані декларантом відомості не підтверджені документально, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням другорядних способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), а саме: резервним методом.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що: по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 5,52 дол. США за кг ваги нетто (МД від 20.01.2021 № UA500110/2021/001544, МД від 18.01.2021 № UA100670/2021/100294); по товару № 2 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 3,76 дол. США за кг ваги нетто (МД від 21.01.2021 № UA807170/2021/003046, МД від 20.01.2021 № UA500080/2021/000853).

Декларанту роз`яснюється, що згідно з п. 3 ст. 52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ. Також роз`яснюється право права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі Держмитслужби вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00040 (а.с.14-15), за результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України:

Пакувальний лист (Packing list) J25420-927-РL 23.11.2020

Рахунок-фактура (інвойс) (Сommercial invoice) J25420-927 23.11.2020

Коносамент (Bill of lading) MEDUNN108893 30.11.2020

Автотранспортна накладна

(Road consignment note) 0502 22.01.2021

Декларація про походження товару

(Declaration of origin) J25420-927 23.11.2020

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару J25420-927-PR 23.11.2020

Доповнення до зовнішньоекономічного договору

(контракту) 1 06.07.2019

Доповнення до зовнішньоекономічного договору

(контракту) 4 10.08.2020

Зовнішньоекономічний договір (контракт)

купівлі-продажу, стороною якого є виробник

товарів, що декларуються, та подання якого

для митного оформлення н 0607/1 06.07.2019

Некласифікований внутрішній договір Угода про спільну

(контракт) діяльність б 05.03.2018

Інші некласифіковані документи Акт зважування

№ 127995 21.01.2021

Копія митної декларації країни відправлення 16510953 28.11.2020

Митна декларація, за якою було відмовлено

у випуску товарів UA500500.2021.002685 22.01.2021

поданих 22.01.2021 о 19 год. 27 хв. декларантом або уповноваженою ним особою Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, з таких причин:

РОЗДІЛ ІІІ. МИТНА ВАРТІСТЬ ТОВАРІВ ТА МЕТОДИ ЇЇ ВИЗНАЧЕННЯ, глава 9, ст. 52-55 МКУ. У зв`язку з тим, що митну вартість товарів можна визначити шляхом послідовного використання методів зазначених у ст. 58, 59, 60, 61, 62, 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів, буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі ( GATT), другорядним методом резервним.

Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості UA500500/2021/000028/2 від 23.01.2021, Рішення про відмову у митному оформлення може бути оскаржено у порядку передбаченому гл. 4 Закону України від 13/03/2012 № 4496-VI « ПРО МИТНИЙ КОДЕКС УКРАЇНИ».

У зазначеній картці відмові також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подання МД з урахуванням рішення UA500500/2021/000028/2 від 23.01.2021.

Не погоджуючись з рішенням Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000028/2 від 23.01.2021 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00040, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.16-22, 40-56, 60-61):

- пакувального листа (Packing list) № J25420-927-PL від 23.11.2020 року;

- рахунку-фактури (інвойсу) (Commercial invoice) № J25420-927 від 23.11.2020 року;

- коносаменту (Bill of lading) № MEDUNN108893 від 30.11.2020 року;

- міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 0502 від 22.01.2021 року;

- декларації про походження товару (Declaration of origin) № J25420-927 від 23.11.2020 року;

- прейскуранту (прайс-листа) виробника товару № J25420-927-PR від 23.11.2020 року;

- Додаткової угоди № 1 до договору поставки товару № 0607/1 від 06 липня 2019 року;

- Угоди про спільну діяльність б/н № від 05.03.2018 року разом із перекладом;

- акту зважування контейнера № 127995 від 21.01.2021 року;

- митної декларації країни відправлення № 16510953 від 28.11.2020 року;

- Повідомлення від митниці декларанту 83559, у якому митницею відповідно до п. 3 ст. 53 МКУ декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - каталоги, специфікації фірми - виробника товару; Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару;

- листа позивача № 1 від 23.01.2021 року відповіді декларанта на Повідомлення від митниці декларанту 83559, у якому позивачем зазначено:

1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- відповідь Декларанта: Декларант наголошує, що за умовами поставки та змістом пред`явлених до декларування документ вартість пакування товару не є витратною. Декларант також зазначає, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації мало би бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими Декларантом не передбачалось;

2) п.п. 4.3. доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.08.2020 № 4 передбачено, що оплата за товар може бути здійснена, як у вигляді передоплати, так і на умовах відстрочення платежу. П.п. 5.1. зовнішньоекономічною договору (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1 також передбачено, що оплата за товар здійснюється за фактично поставлений товар або можливе здійснення передоплати на умовах, що зазначені в інвойсі. Проте, в наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 23.11.2020 № J25420-927 відсутні умови оплати;

- відповідь Декларанта: Декларант зазначає, що відсутність умов оплати у інвонсах не заважає визначити митну вартість товарів митному органу. Відповідно до п. 4.3. доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.08.2020 № 4 оплата може здійснюватися (тобто передбачено можливість, а не обов`язок) як на умовах передоплати, так і на умовах відстрочення платежу. Згідно до п. 4.3.1. доповнення оплата може проводитись частинами. Із даних положень вбачається свобода сторін договору у здійсненнях взаєморозрахунків. Крім того, Декларант зазначає, що платіжне доручення на підтвердження здійснення оплати за товар є доказом щодо виконання (неналежного виконання) покупцем умов Контракт)', а не доказом розбіжностей у документах чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Декларант також звертає увагу митного органу, що не зазначення в інвойсах умов проплат за товар не є розбіжністю, та жодним чином не заважає митному органу перевірити всі складові митної вартості товару визначеної декларантом самостійно;

3) п.п. 3.4. зовнішньоекономічного договіру (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1 передбачено, що поставка товару буде здійснюватись на умовах CFR Одеса, Чорноморськ, Южний (Інкотермс 2010). П.п. 3.1. доповнення до зовнішньоекономічного договіру (контракту) від 10.08.2020 № 4 передбачено, що поставка товару повинна здійснюватись на умовах, визначених для кожної поставки в Специфікаціях та/або інвойсі, відповідно до «Інкотермс 2010». В наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 23.11.2020 № J25420-927 зазначено що поставка здійснюється на умовах CFR Чорноморськ, але в копії митної декларації країни відправлення від 28.11.2020 № 16510953 зазначено інші умови поставки;

- відповідь Декларанта: Декларант звертає увагу митниці, що Доповненням до зовнішньоекономічного договіру (контракту) віл 10.08.2020 № 4 було викладено умови договору від 06.07.2019 № 0607/1 у новій редакції. Умови поставки С&F (CNF) Інкотермс «Carriage and Freight» (переклад «Перевезення і фрахт») означає, що продавець виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна (на борт судна) в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити перевезення і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, а ризик втрати або пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, переходять від продавця на покупця після розміщення товару на борту судна в порту відвантаження. Термін С&F (CNF) (Carriage and Freight) і є базисом поставки CFR (Cost and Freight Вартість і фрахт);

4) в копії митної декларації країни відправлення від 28.11.2020 № 16510953 зазначено номер коносаменту виданого лише 30.11.2020, тобто на момент оформлення митної декларації країни відправлення коносамента ще не існувало;

- відповідь Декларанта: Декларант зазначає, що відповідно до відомостей коносаменту MEDUNN108893 виданого 30.11.2020, вантаж у контейнері MEDU7090502 було завантажено на борт судна 28.11.2020 року, та сплачено фрахт. Цього ж дня, 28.11.2020 року, відповідно до позначення у графі експортної декларації, було подано декларацію країни відправлення від № 16510953 і цією ж датою складено коносамент, відомості про котрий було надано цього ж дня було надано вантажовідправнику та у подальшому вказано у декларації країни відправлення від 28.11.2020 року № 16510953. Разом з цим, номера контейнерів у експортній декларації та відповідно до відомостей коносаменту MEDUNN108893 виданого 30.11.2020 є ідентичними;

5) прайс-лист від 23.11.2020 № J25420-927-PR не містить згідно загальноприйнятої світової практики відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: термін дії, умови платежу, передбачені системи знижок, терміни поставки товарів, характер тари та упаковки тощо;

- відповідь Декларанта: Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України визначено перелік додаткових документів, до якого входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Прейскурант (прайс-лист) це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення що стосуються умов продажу товарів. Разом із тим, для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців. Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Тому твердження митного органу про те, що наданий декларантом прайс-лист від 23.11.2020 № J25420-927-PR не містить згідно загальноприйнятої світової практики відомостей не є вірним. Прайс-лист довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю. Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Декларант вважає, що прайс-лист від 23.11.2020 року № J25420-927-PR містить усі вище перелічені необхідні відомості;

- Декларант також повідомляє, що всі можливі документи у рамках поданої МД Декларантом було надано до Митниці, інших чи додаткових документів надати не маємо можливості;

- МД UA500500/2021/002713, поданої з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів UA500500/2021/000028/2 від 23.01.2021.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, та на виконання ухвали суду відповідачем також надано копії, зокрема митних декларацій №№: UA100670/2021/100294, UA500080/2021/000853, UA500110/2021/001544, UA807170/2021/003046, як таких, на які йде посилання в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів. (а.с.146-176)

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній до 01.01.2022 року), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній з 01.01.2022 року), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Митним кодексом України від 13.03.2012 року № 4495-VI (далі МК України).

Відповідно до п.п. 23, 24, 29 ч. 1 ст. 4 МК України у цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні:

митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;

митні формальності сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 318 МК України митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 МК України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи.

Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:

1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;

6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Частиною 1 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.ч. 5, 6, 8 ст. 55 МК України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч. 2 , 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. (ч. 2 ст. 256 МК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Відповідно до ст. 320 МК України форми та обсяги контролю обираються: посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками. Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Форми та обсяг митного контролю після завершення митного оформлення, визначаються в порядку, встановленому цим Кодексом. На вимогу власника товарів, щодо яких визначено форму та обсяг митного контролю, або уповноваженої ним особи митні органи зобов`язані письмово повідомити про це протягом години, якщо інший строк повідомлення не визначено цим Кодексом.

Якщо автоматизованою системою управління ризиками або посадовою особою митного органу за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів здійснюється без проведення їх митного огляду.

Форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається.

Визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті форми та обсяги митного контролю можуть бути змінені або скасовані у випадках та в порядку, що визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 335 МК України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

при перевезенні водним транспортом:

а) генеральна декларація, що містить, зокрема, найменування та опис судна, відомості про його реєстрацію та національну належність, прізвище капітана, прізвище та адресу суднового агента;

б) декларація про вантаж, яка містить, зокрема, відомості про найменування портів відправки, портів заходу судна, завантаження та вивантаження товарів, першого порту відправки товарів, порту вивантаження товарів, що залишаються на борту, перелік коносаментів або інших документів, що підтверджують наявність та зміст договору морського (річкового) перевезення, кількість вантажних місць товару, опис та вид упаковки товарів, які підлягають вивантаженню у даному порту;

в) декларація про припаси (суднові припаси), яка містить, зокрема, відомості про найменування суднових припасів, що є в наявності на судні, та їх кількість;

г) декларація про особисті речі екіпажу судна;

ґ) суднова роль, що містить відомості про кількість і склад членів екіпажу під час прибуття і відправлення судна, зокрема, прізвища, імена, громадянство, звання або посаду, дату і місце народження, вид і номер документа, що посвідчує особу;

д) список пасажирів, що містить відомості про пасажирів під час прибуття і відправлення судна, зокрема, кількість пасажирів на судні, прізвища, імена, громадянство, дату і місце народження, порти посадки і висадки;

е) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

є) транспортні (перевізні) документи на товари (за наявності), які містять, зокрема, відомості про загальну кількість товарів, кількість вантажних місць, найменування товарів, вид упаковки;

ж) комерційні документи (за наявності) на товари та відомості про розміщення товарів на борту судна;

з) відомості про наявність (відсутність) на борту судна товарів, ввезення яких на митну територію України заборонено або обмежено, включаючи валютні цінності, наявні у членів екіпажу, лікарські засоби, до складу яких входять наркотичні, сильнодіючі засоби, психотропні та отруйні речовини;

и) відомості про наявність (відсутність) на борту судна небезпечних товарів, зброї, боєприпасів;

Незалежно від виду транспорту, яким здійснюється переміщення товарів, під час прибуття товарів у пункт пропуску через державний кордон України надаються документи (відомості) або їх реквізити, у тому числі засобами інформаційних технологій (або у вигляді електронного документа), які підтверджують дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України щодо пропуску товарів через митний кордон України, крім тих, що необхідні виключно для поміщення товарів у митний режим.

Якщо цим Кодексом та іншими законами України передбачено надання таких документів (відомостей) митним органам державними органами, установами та організаціями, уповноваженими на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, у формі електронних документів, засвідчених електронним підписом, через єдиний державний інформаційний веб-портал "Єдине вікно для міжнародної торгівлі", митним органам забороняється вимагати надання таких документів (відомостей) декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником чи іншою заінтересованою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:

1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;

5) у разі необхідності документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);

7) у випадках, передбачених цим Кодексом, документи, що підтверджують країну походження товару;

8) у разі необхідності документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;

9) у разі необхідності документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;

11) у разі необхідності документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 335 МК України під час надання митному органу попереднього повідомлення про намір здійснити переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України митному органу надаються такі документи та/або відомості, у тому числі засобами інформаційних технологій:

1) для ввезення товарів на митну територію України:

а) заява встановленої форми про намір здійснити ввезення товарів на митну територію України (попереднє повідомлення або попередня митна декларація);

б) відомості про найменування, обсяг (кількість) та вартість товарів, які планується ввезти на митну територію України;

в) вид транспорту, яким планується здійснити ввезення товарів на митну територію України;

г) назва пункту пропуску через державний кордон України (митного органу), через який планується ввезення товарів;

ґ) відомості про документи, що підтверджують дотримання встановлених відповідно до закону заборон та/або обмежень щодо пропуску товарів через митний кордон України;

2) для вивезення товарів з митної території України - митна декларація на товари або супровідні документи на товари у випадках, встановлених цим Кодексом, які подаються митному органу для митного контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.

По-перше, щодо підстави прийняття оскаржуваного рішення: відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, слід зазначити таке.

Відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України, зміст якого наведений відповідачем як пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати, понесені покупцем: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням

Судом встановлено, що відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № 0607/1 від 06.07.2019 року, укладеного між компанією «YIWU JІAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (Китай), як Продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП», як Покупцем, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, викладеній у Додатковій угоді № 4 від 10.08.2020 року, зокрема:

5. УПАКОВКА ТА МАРКУВАННЯ

5.1. Продавець вживає всіх заходів для надійної і належної упаковки Товару, що захищає його від пошкоджень при завантаженні-розвантажені, транспортуванні та зберіганні.

5.2. Упаковка повинна захищати Товар від будь-яких пошкоджень при перевезенні та зберіганні. Упаковка Товару повинна бути пристосована для завантаження.

5.3. Продавець складає для кожної упаковки детальний пакувальний лист, в якому перераховуються упаковані предмети, їх кількість, тип, (або модель), вага брутто і нетто.

5.4. На кожній упаковці повинні бути нанесені такі відомості: вага брутто, вага нетто.

5.5. Упаковка, що вимагає спеціального поводження, повинна мати маркування: «Обережно», «Верх», «Не кантувати» або інші необхідні позначення;

5.6 Сторони погодили, що Товар поставляється Покупцю у безповоротній упаковці.

12. ЮРИДИЧНА СИЛА ДОДАТКОВОЇ УГОДИ № 4

12.1. Ця Додаткова угода № 4 повністю замінює розділи 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 Договору поставки № 0607/1 від 06.07.2019 року.

12.3 Сторони визнають усі не охоплені цією додатковою угодою № 4 пункти та розділи договору № 0607/1 не чинними.

Також, для здійснення митного оформлення товару за контрактом № 0607/1 від 06 липня 2019 року позивачем до Одеської митниці подано митну декларацію № UA500500/2021/002685, у якій зазначено, зокрема:

- у графі 37 «Процедура»: 4081 ZZ00.

Крім того, про спірні обставини позивач повідомив листом № 1 від 23.01.2021 року відповіддю декларанта на Повідомлення від митниці декларанту 83559, проте на який в оскаржуваному рішенні відповідача про коригування митної вартості товарів йде безпідставне посилання лише як на такий, в якому вказано, що додаткові документи надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

Так, у вказаному листі позивача зазначено, зокрема, що: Декларант наголошує, що за умовами поставки та змістом пред`явлених до декларування документ вартість пакування товару не є витратною. Декларант також зазначає, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації мало би бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими Декларантом не передбачалось.

Проте, жодних доводів (аналізу / обґрунтування) щодо підстав неврахування відповідачем зазначених позивачем у поданій МД № UA500500/2021/002685 даних та пояснень, наведених у листі-відповіді на запит митного органу, щодо зазначених умов поставки в оскаржуваному рішенні не наведено.

При цьому слід зазначити, що у даному випадку за інформацією, вказаною позивачем у графі 37 вантажної митної декларації «ZZ00», значить, що тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару.

Виходячи з встановлених судом обставин та вимог пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах вартість упаковки не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару. А відтак, у наданих до митного оформлення документах (у інвойсі, пакувальному листі, тощо) цілком правомірно не зазначено окремо вартості упаковки і маркування , оскільки їх вартість входить до вартості товару, є її складовою частиною.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в аналогічних (подібних) правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах від 15 лютого 2022 року у справі № 815/6768/17, від 21 березня 2023 року у справі № 815/5817/17 тощо.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими та безпідставними.

По-друге, щодо підстави прийняття оскаржуваного рішення: п.п. 4.3. доповнення до зовнішньоекономічного договіру (контракту) від 10.08.2020 № 4 передбачено, що оплата за товар може бути здійснена, як у вигляді передоплати, так і на умовах відстрочення платежу. П.п. 5.1. зовнішньоекономічного договіру (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1 також передбачено, що оплата за товар здійснюється за фактично поставлений товар або можливе здійснення передоплати на умовах, що зазначені в інвойсі. Проте, в наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 23.11.2020 № J25420-927 відсутні умови оплати, слід зазначити таке.

Судом встановлено, що відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № 0607/1 від 06.07.2019 року, укладеного між компанією «YIWU JІAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (Китай), як Продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП», як Покупцем, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, викладеній у Додатковій угоді № 4 від 10.08.2020 року, зокрема:

4. ЦІНА ТА ЗАГАЛЬНА ВАРТІСТЬ КОНТРАКТУ. УМОВИ РОЗРАХУНКІВ

4.1. Загальна вартість Товару, що поставляється цим Контрактом, становить 500 000 (п`ятсот тисяч) Доларів США.

4.2. Вартість кожної партії Товару визначається відповідно до Специфікації (інвойсу), що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною цього Контракту.

4.3. Оплата може здійснюватися як на умовах передоплати, так і на умовах відстрочення платежу.

4.3.1. Оплата може проводитись частинами.

4.3.2. Передоплата партії Товару відбувається на підставі інвойсу-проформи до прибуття вантажу.

Сплачена партія Товару повинна прибути на митну територію України не пізніше 300 днів з моменту списання грошових коштів з рахунку Покупця.

4.3.3. Можлива оплата протягом 300 днів з моменту надходження товару на митну територію України.

У разі невдалої поставки з будь-яких причин, Продавець зобов`язується повернути отримані за партію Товару гроші або перезарахувати їх за подальшу поставку протягом 330 днів з моменту списання грошових коштів з рахунку Покупця.

4.4. Оплата товару здійснюється Покупцем Продавцю в доларах США.

4.5. Виконання зобов`язань за даним Контрактом має бути завершено не пізніше терміну дії цього Контракту.

5. УПАКОВКА ТА МАРКУВАННЯ

5.1. Продавець вживає всіх заходів для надійної і належної упаковки Товару, що захищає його від пошкоджень при завантаженні-розвантажені, транспортуванні та зберіганні.

12. ЮРИДИЧНА СИЛА ДОДАТКОВОЇ УГОДИ № 4

12.1. Ця Додаткова угода № 4 повністю замінює розділи 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 Договору поставки № 0607/1 від 06.07.2019 року.

12.3 Сторони визнають усі не охоплені цією додатковою угодою № 4 пункти та розділи договору № 0607/1 не чинними.

З встановленого вбачається, що застосовані відповідачем обставини-підстави прийняття оскаржуваного рішення не відповідають умовам зовнішньоекономічного контракту № 0607/1 від 06.07.2019 року, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, викладеній у Додатковій угоді № 4 від 10.08.2020 року, яка була в розпорядженні відповідача, зокрема, щодо змісту п.п. 5.1 контракту, лише та виключно на підставі якого відповідачем здійснено висновок про те, що в наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 23.11.2020 № J25420-927 відсутні умови оплати.

Також слід зазначити, що про спірні обставини позивач повідомив листом № 1 від 23.01.2021 року відповіддю декларанта на Повідомлення від митниці декларанту 83559, проте на який в оскаржуваному рішенні відповідача про коригування митної вартості товарів йде безпідставне посилання лише як на такий, в якому вказано, що додаткові документи надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

Так, у вказаному листі позивача зазначено, зокрема, що: Декларант зазначає, що відсутність умов оплати у інвонсах не заважає визначити митну вартість товарів митному органу. Відповідно до п. 4.3. доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.08.2020 № 4 оплата може здійснюватися (тобто передбачено можливість, а не обов`язок) як на умовах передоплати, так і на умовах відстрочення платежу. Згідно до п. 4.3.1. доповнення оплата може проводитись частинами. Із даних положень вбачається свобода сторін договору у здійсненнях взаєморозрахунків. Крім того, Декларант зазначає, що платіжне доручення на підтвердження здійснення оплати за товар є доказом щодо виконання (неналежного виконання) покупцем умов Контракт)', а не доказом розбіжностей у документах чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Декларант також звертає увагу митного органу, що не зазначення в інвойсах умов проплат за товар не є розбіжністю, та жодним чином не заважає митному органу перевірити всі складові митної вартості товару визначеної декларантом самостійно.

Проте, жодних доводів (аналізу / обґрунтування) щодо підстав неврахування відповідачем Додаткової угоди № 4 від 10.08.2020 року, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, яка була в розпорядженні відповідача, та пояснень, наведених у листі-відповіді на запит митного органу, щодо зазначених умов оплати в оскаржуваному рішенні не наведено.

Крім того, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 року у справі № 813/1755/17 (адміністративне провадження № К/9901/42425/18), від 29.07.2020 року у справі № 420/1709/19 (адміністративне провадження № К/9901/34107/19) тощо.

Отже, наведене відповідачем твердження, як підстава для прийняття оскаржуваних рішень, є необґрунтованим та безпідставним.

По-третє, щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення: п.п. 3.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1 передбачено, що поставка товару буде здійснюватись на умовах CFR Одеса. Чорноморськ, Южний (Інкотермс 2010). П.п. 3.1. доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.08.2020 № 4 передбачено, що поставка товару повинна здійснюватись на умовах, визначених для кожної поставки в Специфікаціях та/або інвойсі, відповідно до «Інкотермс 2010». В наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 23.11.2020 № J25420-927 зазначено що поставка здійснюється на умовах CFR Чорноморськ, але в копії митної декларації країни відправлення від 28.11.2020 № 16510953 зазначено інші умови поставки, слід зазначити таке.

Судом встановлено, що відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № 0607/1 від 06.07.2019 року, укладеного між компанією «YIWU JІAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (Китай), як Продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП», як Покупцем, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, викладеній у Додатковій угоді № 4 від 10.08.2020 року, зокрема:

3. БАЗИСНІ УМОВИ ПОСТАВКИ ТОВАРУ

3.1. Поставка товару Продавцем Покупцеві повинна здійснюватися під час морського перевезення на умовах, визначених для кожної поставки в Специфікації та/або інвойсі, відповідно до «Інкотермс-2010».

3.2. Дійсною датою відвантаження є дата відвантажувальних документів (Коносамент), дійсною датою поставки Товару вважається дата його передачі Покупцеві.

3.3. Продавець зобов`язується надати Покупцеві наступні документи:

- оригінал комерційного рахунку (інвойсу) 3 прим.

- оригінал Коносамента

- пакувальний лист

- інші документи, узгоджені Сторонами.

3.4. Завершення митного оформлення останньої партії Товару на території України має бути здійснено не пізніше 10 серпня 2023 року.

3.5. Не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку поставки, Продавець направляє Покупцю відповідно до термінів поставки Товару перелік товару, що поставляється із зазначенням ваги, кубатури вантажу.

3.6. Продавець завчасно повідомляє Покупцю передбачувану дату прибуття Товару в пункт призначення.

12. ЮРИДИЧНА СИЛА ДОДАТКОВОЇ УГОДИ № 4

12.1. Ця Додаткова угода № 4 повністю замінює розділи 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 Договору поставки № 0607/1 від 06.07.2019 року.

12.3 Сторони визнають усі не охоплені цією додатковою угодою № 4 пункти та розділи договору № 0607/1 не чинними.

З встановленого вбачається, що застосовані відповідачем обставини-підстави прийняття оскаржуваного рішення не відповідають умовам зовнішньоекономічного контракту № 0607/1 від 06.07.2019 року, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, викладеній у Додатковій угоді № 4 від 10.08.2020 року, яка була в розпорядженні відповідача, зокрема, щодо змісту п.п. 3.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідачем не зазначено (не конкретизовано), які саме інші умови поставки зазначено в копії митної декларації країни відправлення від 28.11.2020 № 16510953.

Також, для здійснення митного оформлення товару за контрактом № 0607/1 від 06 липня 2019 року позивачем до Одеської митниці подано митну декларацію № UA500500/2021/002685, у якій зазначено, зокрема:

- у графі 20 «Умови поставки»: CFR UА CHORNOMORSК.

При цьому варто зазначити, що відповідно до п. 9.3 правил Інкотермс 2010 на практиці сторони часто продовжують використовувати стару абревіатуру C&F (або С і F, C+F). Проте в більшості випадків виявляється, що вони розглядають ці вирази як еквіваленти CFR.

Листом Міністерства економіки України від 10.06.2011 року № 4201-24/039 «Щодо набрання чинності нової редакції «Інкотермс 2010» визначено, що суб`єкти господарської діяльності мають можливість укладати контракти, використовуючи при цьому правила Інкотермс будь-якої редакції, узгодженої сторонами контракту. У тому числі і правил ICC по використанню термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі.

Окрім того, питання застосування абревіатур C&F (або С і F, C+F) у товаросупровідних документах вже досліджувалось Вищим адміністративним судом України (ухвала від 14.02.2017 року по справі № 815/7141/15, де суд касаційної інстанції відхилив апеляційну скаргу митниці і погодився із висновками двох попередніх інстанцій стосовно можливості застосування абревіатури C&F як тотожного базису поставки Інкотермс-2010 сторонами зовнішньоекономічної угоди).

Також слід зазначити, що про спірні обставини позивач повідомив листом № 1 від 23.01.2021 року відповіддю декларанта на Повідомлення від митниці декларанту 83559, проте на який в оскаржуваному рішенні відповідача про коригування митної вартості товарів йде безпідставне посилання лише як на такий, в якому вказано, що додаткові документи надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

Так, у вказаному листі позивача зазначено, зокрема, що: Декларант звертає увагу митниці, що Доповненням до зовнішньоекономічного договору (контракту) віл 10.08.2020 № 4 було викладено умови договору від 06.07.2019 № 0607/1 у новій редакції. Умови поставки С&F (CNF) Інкотермс «Carriage and Freight» (переклад «Перевезення і фрахт») означає, що продавець виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна (на борт судна) в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити перевезення і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, а ризик втрати або пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, переходять від продавця на покупця після розміщення товару на борту судна в порту відвантаження. Термін С&F (CNF) (Carriage and Freight) і є базисом поставки CFR (Cost and Freight Вартість і фрахт).

Проте, жодних доводів (аналізу / обґрунтування) щодо підстав неврахування відповідачем Додаткової угоди № 4 від 10.08.2020 року, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, яка була в розпорядженні відповідача, та пояснень, наведених у листі-відповіді на запит митного органу, щодо зазначених умов оплати в оскаржуваному рішенні не наведено.

Крім того, слід зазначити, що митна декларація країни відправлення (експорту) не заповнюється позивачем, отже позивач з об`єктивних причин не відповідає за правильність оформлення документів, заповнених не ним самим, та внесення до них відповідної інформації, отже не може нести тягар негативних наслідків за результатами можливого виникнення розбіжностей з певними даними інших товаросупровідних документів.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 14.01.2020 року по справі № 813/1350/14 (номер судового провадження К/9901/2437/18) тощо.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Проте, відповідачем не було вчинено жодних дій, що передбачені ч. 1 ст. 45 МК України.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваних рішень, є необґрунтованими та безпідставними.

По-четверте, щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення: в копії митної декларації країни відправлення від 28.11.2020 № 16510953 зазначено номер коносаменту виданого лише 30.11.2020, тобто на момент оформлення митної декларації країни відправлення коносамента ще не існувало, слід зазначити таке.

Про спірні обставини позивач повідомив листом № 1 від 23.01.2021 року відповіддю декларанта на Повідомлення від митниці декларанту 83559, проте на який в оскаржуваному рішенні відповідача про коригування митної вартості товарів йде безпідставне посилання лише як на такий, в якому вказано, що додаткові документи надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

Так, у вказаному листі позивача зазначено, зокрема, що: Декларант зазначає, що відповідно до відомостей коносаменту MEDUNN108893 виданого 30.11.2020, вантаж у контейнері MEDU7090502 було завантажено на борт судна 28.11.2020 року, та сплачено фрахт. Цього ж дня, 28.11.2020 року, відповідно до позначення у графі експортної декларації, було подано декларацію країни відправлення від № 16510953 і цією ж датою складено коносамент, відомості про котрий було надано цього ж дня було надано вантажовідправнику та у подальшому вказано у декларації країни відправлення від 28.11.2020 року № 16510953. Разом з цим, номера контейнерів у експортній декларації та відповідно до відомостей коносаменту MEDUNN108893 виданого 30.11.2020 є ідентичними.

Проте, жодних доводів (аналізу / обґрунтування) щодо підстав неврахування відповідачем пояснень, наведених у листі-відповіді на запит митного органу, щодо зазначених обставин в оскаржуваному рішенні не наведено.

Суд також зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

При цьому, в оскаржуваному рішенні відповідачем також не наведено жодних доводів (аналізу / обґрунтування), як (яким чином) вищенаведені встановлені відповідачем обставини впливають саме на ціну товару та інші складові митної вартості товару.

Крім того, як зазначено судом вище, митна декларація країни відправлення (експорту) не заповнюється позивачем, отже позивач з об`єктивних причин не відповідає за правильність оформлення документів, заповнених не ним самим, та внесення до них відповідної інформації, отже не може нести тягар негативних наслідків за результатами можливого виникнення розбіжностей з певними даними інших товаросупровідних документів.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 14.01.2020 року по справі № 813/1350/14 (номер судового провадження К/9901/2437/18) тощо.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Проте, відповідачем не було вчинено жодних дій, що передбачені ч. 1 ст. 45 МК України.

На підставі наведеного, з урахуванням встановлених вищенаведених обставин справи та здійснених на їх підставі висновків, зокрема щодо попередньо досліджених інших підстав прийняття оскаржуваного рішення, встановлені відповідачем обставини про те, що в копії митної декларації країни відправлення від 28.11.2020 № 16510953 зазначено номер коносаменту виданого лише 30.11.2020, не є окремою, самостійною та достатньою підставою для висновків, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Отже, наведена підстава прийняття оскарженого рішення є необґрунтованою, недоведеною та законодавчо безпідставною.

По-п`яте, щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення: прайс-лист від 23.11.2020 № J25420-927-PR не містить згідно загальноприйнятої світової практики відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: термін дії, умови платежу, передбачені системи знижок, терміни поставки товарів, характер тари та упаковки тощо, слід зазначити таке.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано жодних законодавчих вимог, якими передбачено обов`язкове зазначення у прайс-листі певних даних, а саме: терміну дії, умов платежу, передбачених систем знижок, термінів поставки товарів, характеру тари та упаковки тощо.

При цьому, з вищенаведених положень ст. 53 МК України вбачається, зокрема, що прейскуранти (прайс-листи) виробника товару є необов`язковими (додатковими) документами, подаються за наявності та у разі: якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів.

Крім того, про спірні обставини позивач повідомив листом № 1 від 23.01.2021 року відповіддю декларанта на Повідомлення від митниці декларанту 83559, зазначивши, зокрема, що: частиною третьою статті 53 Митного кодексу України визначено перелік додаткових документів, до якого входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Прейскурант (прайс-лист) це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення що стосуються умов продажу товарів. Разом із тим, для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців. Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Тому твердження митного органу про те, що наданий декларантом прайс-лист від 23.11.2020 № J25420-927-PR не містить згідно загальноприйнятої світової практики відомостей не є вірним. Прайс-лист довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю. Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Декларант вважає, що прайс-лист від 23.11.2020 року № J25420-927-PR містить усі вище перелічені необхідні відомості.

Проте, жодних доводів (аналізу / обґрунтування) щодо підстав неврахування відповідачем зазначених пояснень, наведених у листі-відповіді на запит митного органу, в оскаржуваному рішенні не наведено.

При цьому, як наведено судом вище, до переліку додаткових документів, визначених частиною 3 статті 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-листів, а й інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для його ідентифікації.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, терміну дії, умов платежу, передбачених систем знижок, термінів поставки товарів, характеру тари та упаковки тощо, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Аналогічна позиція зі спірного питання викладена Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2021 року у справах № 815/2443/18 та № 815/2932/18, від 8 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19 тощо.

Суд також звертає увагу висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17, відповідно до яких прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Наведена позиція суду узгоджується також з висновками Верховного Суду в аналогічних (подібних) правовідносинах, викладених, зокрема, у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20 тощо.

Отже, наведене відповідачем твердження, як підстава для прийняття оскаржуваних рішень, є необґрунтованим та безпідставним.

По-шосте, щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення: - з огляду на вищевикладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митниця відповідно до п. 3 ст.53 МКУ декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями: - каталоги, специфікації фірми - виробника товару; - Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару; - 23.01.2021 декларантом TOB «ТК ЮНІОН ГРУП» було надіслане електронне повідомлення, в якому вказано, що додаткові документи надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів. Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були, а декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ; - також декларантом не було за власним бажанням надано додаткові, наявні у нього, інші документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, а також не було надано всі витребувані митним органом документи, зокрема: каталоги, специфікації фірми виробника товару; виписку з бухгалтерської документації та висновок про вартісні характеристики товарів. Отже, декларант не скористався правом відповідно п. 3 ст. 53 МКУ надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, слід зазначити таке.

Як наведено судом вище, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. (ч. 6 ст. 53 МК України)

З встановлених судом обставин та наведених положень МК України, які регулюють, спірні правовідносини, вбачається, що витребувані митним органом документи є необов`язковими (додатковими) документами, подаються декларантом або уповноваженою ним особою за наявності та у разі (у випадках) та у порядку, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України.

Виходячи з вищенаведених висновків суду щодо необґрунтованості та безпідставності вищевказаних фактичних обставин-підстав прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем не доведено наявність підстав для обов`язкового надання позивачем у спірних правовідносинах наведених документів.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними.

По-сьоме, щодо підстави прийняття оскаржуваного рішення: з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що: по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 5,52 дол. США за кг ваги нетто (МД від 20.01.2021 № UA500110/2021/001544, МД від 18.01.2021 № UA100670/2021/100294); по товару № 2 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 3,76 дол. США за кг ваги нетто (МД від 21.01.2021 № UA807170/2021/003046, МД від 20.01.2021 № UA500080/2021/000853), слід зазначити таке.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації баз даних, зокрема, АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС Держмитслужби України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в аналогічних (подібних) правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах від 08.02.2019 року у справі № 825/648/17, від 19.02.2019 року у справі № 805/2713/16-а, від 25.11.2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 30.06.2022 року у справі № 280/1824/19 тощо.

Також, аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України.

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як містили розбіжності, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 2 квітня 2019 року у справі № 809/784/16 (адміністративне провадження № К/9901/17149/18).

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача у заявах по суті справи на постанови Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду України, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, згідно з ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

З наведеного вбачається, що обов`язковими для врахування судом є лише та виключно висновки Верховного Суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду. Наведена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 24 червня 2021 року у справі № 420/4887/20, від 23 грудня 2020 року № 560/3971/19, від 31 березня 2020 року по справі № 910/11383/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 тощо.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- на виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позовних вимог та правомірність оскаржуваних рішень;

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000028/2 від 23.01.2021 року та, відповідно картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00040, яку прийнято з причин прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000028/2 від 23.01.2021, прийняті відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів інших осіб і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, відповідно, вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені позивачем судові витрати.

Позивачем до позовної заяви додано копію платіжного доручення № 239 від 21 травня 2021 року (а.с.11) про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову у сумі 6484,93 грн.

Відповідно, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає належна сума судового збору в розмірі 6484,92 грн. ((280994,56грн.х0.015%)+2270,00грн.).

Щодо витрат позивача на правову допомогу у позовній заяві, із посиланням на ч. 1 ст. 139 КАС України, наведений попередній розрахунок цих витрат, із зазначенням, що орієнтовна сума витрат позивача на правову допомогу складає 4000,00 грн., докази підтвердження цих витрат, а також детальний звіт щодо виконання доручення адвокатом будуть надані до суду окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383) до 30 червня 2023 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Справу розглянуто, рішення прийнято та складено також з урахуванням: часу періодичного навчання суддів; часу тимчасової непрацездатності головуючого судді; часу перебування головуючого судді у відпустці; фактичного часу забезпечення суду електроенергією; часу повітряних тривог; часу перевірки повідомлень про мінування будівлі суду; наказу голови Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 9-ОС/Д/С «Про особливий режим роботи Одеського окружного адміністративного суду»; статей 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»; законів України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», якими затверджено Укази Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 22.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023; рішення Ради суддів України від 24.02.2022 № 9.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 194, 205, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» (місцезнаходження: вул. Суворова, 2 А, смт. Овідіополь, Овідіопольський район, Одеська область, 67801; ідентифікаційний код юридичної особи: 43096047) до Одеської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078; ідентифікаційний код юридичної особи: 43333459) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000028/2 від 23.01.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби № UA500500/2021/00040.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» суму судового збору в розмірі 6484,92 грн. (шість тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні дев`яносто дві копійки).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова