Справа № 300/2899/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2899/22 пров. № А/857/18420/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року, прийняте суддею Панікаром І.В. у місті Івано - Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі ГУ ПФУ в Чернігівській області) про визнання протиправною відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця та зобов`язання призначити та здійснити переведення та виплату пенсії державного службовця з 30.05.2022 відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 % від заробітку, визначеного в довідці №167 від 17.05.2022.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 позов задоволено частково.

Суд виходив з того, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.

Суд звернув увагу на те, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 має стаж державної служби 10 років 3 місяці (з 10.01.2006 по 29.04.2016).

Також суд зазначив, що на момент звернення позивача до відповідача, у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про держану службу», п.п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 № «Про державну службу», а саме досяг 62 років, загальний страховий стаж становить більше 35 років та спеціальний стаж - більше 10 років (станом на 01.05.2016).

Що стосується позовної вимоги в частині нарахування та виплати пенсії у розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках від 17.05.2022 за № 167 та за № 168, виданих Головним управлінням Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, суд у задоволенні такої відмовив, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що станом на 01.05.2016 позивач не був державним службовцем. Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 позивача запис №2 містить дату звільнення позивача з посади 29.04.2016, а наступний запис №3 - містить дату прийняття на роботу 04.05.2016.

Отже, саме на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ 01.05.2016 не займав посади державного службовця, а тому обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII є дотримання вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII, а саме щодо, зокрема, необхідного стажу державної служби - 20 років.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , 1959 року народження, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

30.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про переведення з одного виду призначеної пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший - згідно Закону України «Про державну службу» (а.с.13-14).

Однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 01.06.2022 відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу», оскільки станом на 01.05.2016 (на день набрання чинності Законом № 889) позивач не займав посади державного службовця і має менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (а.с.17).

В подальшому, листом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 03.06.2022 № 0900-0207-8/18469 повідомлено ОСОБА_1 , що ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 01.06.2022 (а.с.16).

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон №3723-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723- ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889 з 01 травня 2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 09 травня 2023 у справі № 560/928/20.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Судом із матеріалів справи встановлено, що згідно записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 та трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , позивача 10.01.2006 року призначено на посаду провідного спеціаліста державного інспектора з карантину рослин Державної інспекції з карантину рослин по Івано-Франківській області, звідки 29.12.2012 був переведений на посаду головного спеціаліста відділу моніторингу державного фітосанітарного інспектора із збереженням 11 рангу державного службовця, а 29.04.2016 звільнений з посади у зв`язку з переведенням за його згодою до ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області.

В подальшому, 04.05.2016 призначений на посаду головного спеціаліста фітосанітарних заходів на кордоні управління фітосанітарної безпеки ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, звідки 25.06.2018 переведений на рівнозначну вакантну посаду головного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області.

Згідно із записом №4 від 04.05.2016 трудової книжки позивача останньому присвоєно з 01 травня 2016 дев`ятий ранг державного службовця.

Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції, станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 має стаж державної служби 10 років 3 місяці (з 10.01.2006 по 29.04.2016).

З приводу покликання апелянта на те, що станом на 01.05.2016 позивач не займав посади державного службовця, а тому обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII є дотримання вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII, а саме щодо, зокрема, необхідного стажу державної служби - 20 років, колегія суддів зазначає, що 1 та 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих, які у 2016 році припадали на неділю та понеділок.

Відповідно до статті 67 Кодексу законів про працю України у випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Відтак, тридцяте квітня, перше, друге та третє травня у 2016 році були вихідними та неробочими днями, внаслідок чого, першим робочим днем після 29.04.2016 (дня звільнення позивача у зв`язку з переведенням за його згодою до ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області) є 04.05.2016, коли саме ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста фітосанітарних заходів на кордоні управління фітосанітарної безпеки ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області.

Відтак, враховуючи наведене вище колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що станом на 01.05.2016 (дня набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VIII.) ОСОБА_1 обіймав посаду державного службовця, відтак умови призначення позивачу пенсії державного службовця мають визначатися на підставі пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 № 889-VIII.

Крім того, записами трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.32 зворот) підтверджено, що 9 ранг державного службовця останньому присвоєно з 01.05.2016, що є підтвердженням перебування позивача на посаді державної служби, зокрема, станом на 01.05.2016.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на момент звернення позивача із заявою про переведення його із пенсії за віком на пенсію державного службовця у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про держану службу», п.п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 № «Про державну службу», зокрема, досягнення 62 років, наявність загального страхового стажу більше 35 років та достатнього спеціального стажу - більше 10 років (станом на 01.05.2016).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі № 300/2899/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар