Справа № 240/24144/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24144/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

10 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Житомирській області до Житомирської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Бердичівська міська рада про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2022 року Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Житомирській області з позовом, у якому просить:

- зобов`язати Житомирську філію Акціонерного товариства "Укртелеком" привести у стан готовності захисту споруду - протирадіаційне укриття за №20009, що знаходиться за адресою: 13301, вул.Вінницька, 28/1, м.Бердичів Житомирської області, з метою використання її за призначенням відповідності до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в межах території Бердичівської територіальної громади знаходиться захисна споруда цивільного захисту протирадіаційне укриття №20009, балансоутримувачем якого є Житомирська філія АТ «Укртелеком». Відповідно до акту оцінки стану готовності захисної споруди №20009, складеного органами ДСНС у Житомирській області, укриття визначено не готовим до використання за призначенням, що у свою чергу, не здатне забезпечити захист цивільного населення та може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.

Прокурор звертає увагу на те, що Житомирська філія АТ «Укртелеком» відмовилася від підписання вищезазначеного акту, а також підприємство заперечило про наявність об`єкту цивільного захисту, посилаючись на те, що неодноразово зверталося до Бердичівської міської ради щодо його виключення з реєстру захисних споруд.

Прокурор зазначає, що акт оцінки стану готовності захисної споруди №20009 від 25.06.2021 відповідачем не оскаржувався, жодних робіт на усунення недоліків, зазначених у акті, не здійснено, а отже, дана захисна споруда не здатна забезпечити захист працівників підприємства та перехожих громадян у разі надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів. Тому, на думку прокурора, наявні підстави для зобов`язання Житомирської філії АТ «Укртелеком», як балансоутримувача, вжити відповідних заходів задля приведення захисної споруди №20009 у стан готовності до використання за призначенням.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до паспорту захисної споруди за обліковим номером 20009, будівля розташована за адресою вул.Свердлова (перейменована на вул. Вінницька), буд.28/1, м.Бердичів, власником якої зазначено ВАТ «Укртелеком». Паспорт виготовлено станом на 25.06.2012 (а.с.23). Загальна площа споруди становить 110,3 кв.м (а.с.24). Відповідно до основної технічної характеристики захисну споруду введено в експлуатацію у 1977 році та визначено як підвальне приміщення з місткістю на 150 осіб (а. с. 25).

Згідно з обліковою карткою протирадіаційного укриття №20009 від 01.02.2007 стан укриття оцінено як не готове до використання (а. с. 22)

Відповідно до Акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №20009 від 29 червня 2021 року комісією, у присутності старшого спеціаліста з РБ Житомирської філії АТ «Укртелеком», проведено оцінку стану готовності, експлуатації і використання протирадіаційного укриття, що належить Житомирській філії АТ «Укртелеком» та знаходиться за адресою: вул.Свердлова (перейменована на вул. Вінницька), буд. 28/1, м.Бердичів (а. с. 31).

За результатами проведеної оцінки встановлено, що станом на 29.06.2021 протирадіаційне укриття №20009 оцінюється як неготове до використання за призначенням, рекомендовано підготувати документацію з утримання протирадіаційного укриття та провести інвентаризацію (а. с. 32).

Як свідчать матеріали справи, Житомирська філія АТ «Укртелеком» відмовилася від підписання зазначеного акту про що свідчить відповідний запис у акті оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №20009 від 29 червня 2021 року (а. с. 32).

31 серпня 2022 року представниками Бердичівського районного управління Головного управління ДСНС у Житомирській області та представниками Бердичівської міської ради проведена повторна оцінка стану готовності захисної споруди №20009. За результатами повторної перевірки складено акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту №20009 від 31.08.2022, згідно з яким дане протирадіаційне укриття не готове до використання за призначенням. Керівництво Житомирської філії АТ «Укртелеком» відмовилося ознайомлюватися з актом оцінки стану захисної споруди від 31.08.2022 (а. с. 54-55).

Вважаючи вказану бездіяльність протиправною, керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 27 Конституції України визначено, що кожна людина має невід`ємне право на життя, обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 24.02.2022 на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діяв на момент вирішення спірних правовідносин.

Статтею 2 Закону України «Про оборону України» зазначено, що оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає: забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено, що захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів. До захисних споруд цивільного захисту належать сховища та протирадіаційні укриття, а також споруди подвійного призначення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 21 Кодексу цивільного захисту України громадяни України мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.

Відповідно до положень частини 4 статті 32 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що для вирішення питань щодо укриття населення в захисних спорудах цивільного захисту центральні органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд.

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138 (далі - Порядок) визначено, що утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.

Згідно з ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

У відповідності до п. 3 Порядку балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Згідно пункту 10 Порядку балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, а саме: не більше 12 годин - для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту; не більше 24 годин - для інших захисних споруд, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.

Відповідно до частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до завдань та обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, серед інших, належить організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; організація обліку фонду захисних споруд; здійснення контролю за утриманням та станом їх готовності; проведення їх технічної інвентаризації, тощо.

Пунктом 1 Розділу І «Вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579, споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 розділу VI Вимоги, для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.

Оцінка стану готовності захисних споруд (далі - оцінка стану готовності) здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням. Крім того, оцінка стану готовності здійснюється в таких випадках: у разі проведення технічної інвентаризації захисної споруди як об`єкта нерухомого майна; у разі підготовки пропозицій щодо подальшого використання захисної споруди; після пожеж, аварій, катастроф та інших надзвичайних ситуацій, що могли негативно вплинути на технічний стан захисної споруди; у разі здійснення ДСНС заходів державного нагляду (контролю) за станом готовності захисних споруд відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту за формою згідно з додатком 11 до цих Вимог.

Таким чином, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів, що передбачено п. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України та п. 9 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138.

Під час розгляду справи встановлено, що захисна споруда цивільного захисту протирадіаційне укриття №20009, що знаходиться за адресою: вул. Свердлова, буд. 28/1, м. Бердичів, балансоутримувачем якого є Житомирська філія АТ «Укртелеком», станом на початок збройної агресії проти України перебувала в стані неготовності до використання за призначенням.

Відповідачем не забезпечено утримання захисної споруди цивільного захисту (сховища №20009) у готовності до використання за призначенням, що у свою чергу, суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та захисту життя людини.

Так, належним, допустимим та достатнім доказом усунення особою виявлених перевіркою порушень є акт перевірки з висновками про відсутність порушень та про готовність відповідних сховищ до використання, який може дійсно свідчити про такий факт, оскільки у спірних правовідносинах саме контролюючий орган наділений повноваженнями щодо встановлення наявності або відсутності порушень відповідачем законодавства.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо підстав для представництва прокурора у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14 жовтня 2014 року установлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Положеннями частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» регламентовано, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

У пункті 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, зазначив, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо

У пункті 4 вказаного Рішення передбачено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій. Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Вказані висновки Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Отже, що інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах: від 03.10.2018 у справі №826/12192/16; від 25.07.2019 у справі №820/5164/15; від 15.09.2019 у справі №820/4717/16.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку прокурором доведено правомірність самостійного звернення до суду в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах: від 03.10.2018 у справі №826/12192/16; від 25.07.2019 у справі №820/5164/15; від 15.09.2019 у справі №820/4717/16.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача привести у стан готовності захисту споруду - протирадіаційне укриття за №20009, що знаходиться за адресою: 13301, вул.Вінницька (вул.Свердлова), 28/1, м.Бердичів Житомирської області, з метою використання її у призначенням у відповідності до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09.07.2018.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.