Справа № 607/10195/23
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

09.08.2023 Справа №607/10195/23 Провадження № 2-а/607/234/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мельничук А.В.,

представника позивача адвоката Костишина В.М.,

представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою серії ЕАС № 7083078 від 31.05.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач 31.05.2023, керуючи транспортним засобом марки «Renault» моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , що обладнаний засобами пасивної безпеки (ременями безпеки), не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що обставини, які відображені у даній постанові, не відповідають дійсності, оскільки під час руху транспортним засобом позивач був пристебнутий ременем безпеки, однак після зупинки автомобіля відстебнув його, оскільки хворіє ожирінням та йому важко робити різкі рухи в автомобілі, зокрема, доставати документи для перевірки, з пристебнутим ременем безпеки.

Докази того, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки під час руху, відповідач не надав. Також позивач вказав, що відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація правопорушення.

За таких підстав позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7083078 від 31.05.2023, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП.

12.06.2023 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. 13.06.2023 представник позивача усунув недоліки позовної заяви.

13.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 22.06.2023, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

20.06.2023 представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. через систему «Електронний суд» подала відзив, в якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 порушив п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки 31.05.2023 о 00 год. 18 хв. керував транспортним засобом марки «Renault» моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , що обладнаний засобами пасивної безпеки, та не був пристебнутий ременем безпеки. На думку відповідача, оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи. Також відповідач просив відмовити у задоволенні заяви позивача щодо витрат на правничу допомогу, оскільки у витязі з договору про надання правової допомоги, який укладений між позивачем та адвокатом, не конкретизовано, в якій саме справі здійснює адвокат представництво, не зазначено серію, номер та дату спірної постанови. Також при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

22.06.2023 розгляд справи не здійснювався у зв`язку з перебуванням головуючої судді у тривалому судовому засіданні під час розгляду іншої цивільної справи. Судове засідання призначене на 09.08.2023.

У судовому засіданні 09.08.2023 представник позивача адвокат Костишин В.М. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що враховуючи тілобудову та комплекцію позивача, останньому важко робити зайві рухи під час того, як він пристебнутий ременем безпеки. Керуючи автомобілем позивач був пристебнутий ременем безпеки, однак одразу після зупинки працівниками поліції транспортного засобу відстебнув його. Також зауважив, що з моменту зупинки транспортного засобу та до наближення патрульного поліцейського до автомобіля минуло приблизно 10 с., а тому у позивача було достатньо часу для того, щоб відстебнути ремінь безпеки.

У судовому засіданні 09.08.2023 представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові відмовити. Вважає, що наданий відповідачем відеозапис у повній мірі фіксує вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення. При цьому позивач спочатку навіть не заперечував, що не був пристебнутий ременем безпеки.

У судове засідання 09.08.2023 позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника адвоката Костишина В.М.

Указане згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд установив, що 31.05.2023 інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Бучак І.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7083078. Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. У постанові зазначено, що 31.05.2023 о 00 год. 18 хв. на вул. Крушельницької, 61 в м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault» моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , що обладнаний засобами пасивної безпеки, та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху.

Так, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутня інформація про технічний засіб, яким працівниками патрульної поліції здійснювалась відеофіксація події.

Разом з тим такі доводи позивача спростовуються змістом оскаржуваної постанови. Зокрема, у графі 7 «До постанови додаються» зазначено: «№ 472633», що дає підстави вважати, що до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7083078 від 31.05.2023 долучений відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції № 472633. Указане також підтверджується і змістом наданого позивача відеозапису, на якому зафіксований номер камери 472633.

Щодо наявності складу адміністративного правопорушення суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, полягає у порушенні правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, для спростування доводів, викладених у позовній заяві, і на підтвердження правомірності постанови серії ЕАС № 7083078 від 31.05.2023 відповідач надав відеоматеріали з нагрудної камери патрульного поліцейського № 472633 (назва файлу «export-asaja»).

Разом з тим з відеозапису вбачається, що події відбувалися в темну пору доби, що позбавляє суд можливості беззаперечно встановити, чи був ОСОБА_1 непристебнутим ременем безпеки саме під час руху транспортного засобу (00 год. 17 хв. 46 с. 00 год. 18 хв. 00 с., назва файлу «export-asaja»).

Крім цього, з відеозапису вбачається, що від моменту повної зупинки транспортного засобу до моменту наближення працівника поліції до автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , минуло приблизно 10 с. Указані обставини дають підстави вважати, що позивач вже після зупинки транспортного засобу мав достатньо часу для того, щоб відстебнути ремінь безпеки, а тому в подальшому був непристебнутим (00 год. 17 хв. 56 с. 00 год. 18 хв. 06 с., назва файлу «export-asaja»).

Саме по собі незаперечення позивачем під час спілкування з патрульним поліцейським того факту, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки під час руху транспортного засобу, не може розцінюватись судом як доказ винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Більше того поплескування позивача себе по животі без словесного підтвердження факту керування автомобілем з непристебнутим ременем безпеки, неможливо визнавати визнанням особою своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17 дійшов висновку, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Інших належних та достатніх доказів, які б всебічно, повно та об`єктивно висвітлювали обставини зазначеної справи про адміністративне правопорушення, суду не надані.

У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що сама по собі постанова від 31.05.2023 без інших достатніх доказів не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7083078 від 31.05.2023 є такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не доведено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що суд дійшов переконання про існування підстав для скасування оскаржуваної постанови через недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, то є усі правові підстави для закриття справи про це адміністративне правопорушення.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 429,44 грн, що підтверджується квитанцією № від 07.06.2023 (а.с. 16). Відтак сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3, 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.06.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Так, суд встановив, що у позовній заяві представник позивача адвокат Костишин В.М. вказав, що розмір судових витрат, які ОСОБА_1 поніс у зв`язку з розглядом цієї справи, становить 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження цих обставин до позовної заяви доданий договір про надання правничої допомоги № 31/05/23 від 31.05.2023, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Костишиним В.М.

Пунктом 1 цього договору сторони визначили, що адвокат зобов`язується надати необхідну правничу допомогу щодо представництва прав та інтересів клієнта в усіх судах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», органах державної виконавчої служби, органах місцевого самоврядування, органах державної реєстрації, в усіх підприємствах, установах.

Відповідно до п. 2 договору сторони погодили, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у сумі 5000 грн до 31.12.2023. Проведення клієнтом оплати адвокату узгодженої суми гонорару підтверджується актом про прийом-передачу грошових коштів.

Згідно з п. 3 договору сторони погодили, що сума гонорару, визначена у п. 2 цього договору, складається з таких складових: консультація, узгодження правової позиції, визначення обсягу та характеру доказів, збір доказів, пошук судової практики 1500 грн; складення позовної позови 1500 грн; представництво в суді (участь в судових засіданнях та складання інших процесуальних документів у випадку необхідності) 2000 грн.

Так, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що п. 1 договору сторони визначили, що адвокат здійснює представництво прав та інтересів клієнта в усіх судах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», суд доходить висновку, що визначена у п. 2 сума гонорару включає в тому числі і надання адвокатом клієнту послуг представництва в суді апеляційної інстанції (за потреби). Детальний опис робіт та акт прийняття наданих послуг, з яких би вбачалось, за які саме вже надані позивачу послуги включені до оплати, позивач суду не надав.

Крім цього, суд враховує незначну складність даної справи, невеликий обсяг доказів, кількість процесуальних дій, вчинених адвокатом Костишиним В.М., а також те, що адвокат приймав участь лише в одному судовому засіданні.

Відтак, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, а також приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн, які на переконання суду, є реальними витратами та достатніми і співмірними із часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих ним послуг.

Такий висновок повністю відповідає згаданим вище принципам обґрунтованості, співмірності та пропорційності, які повинні бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 121, 245, 280 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7083078 від 31.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Костишин Василь Михайлович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська