Справа № 380/12833/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просить суд: - скасувати постанову від 09.05.2023 ВП №70691779 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виконано. З 01.06.2023 загальний розмір пенсійної виплати становитиме 25756,65 грн. Доплата пенсії за період з 1.04.2019 по 31.05.2023 в сумі 364870,81 грн буде виплачена після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України. Щодо виплати коштів, нарахованих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22, повідомляє, що відповідно до ст. 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХП Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, як» мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Стверджує, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Просив позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у письмовому відзиві на позов. Відповідач зазначає, що Постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 19.01.2023, станом на 20.03.2023 у Відділі відсутні відомості щодо виконання боржником рішення в справі. 20.03.2023 скеровано вимогу боржнику на яку він не реагує та продовжує невиконання рішення суду без поважних на те причин. Станом на 9.05.2023 невиконання рішення суду зі сторони боржника має триваючий характер. 9.05.2023 державним виконавцем, правомірно та підставно винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн, оскільки інформація від боржника до відділу так і не надійшла. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

10.08.2023 на адресу суду надійшло доповнення до позовної заяви, в якій Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вказало, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 надійшло на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 14.11.2022 за вх. № 44065/7. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу від 12.12.2022 за № 1300-5902-7/117055 на вищезазначене судове рішення. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 380/13917/22 відкрито апеляційне провадження. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі № 380/13917/22, яка надійшла на адресу позивача 28.04.2023, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі № 380/13917/22 - без змін. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 набрало законної сили лише 27.04.2023. Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову 19.01.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП №70691779, яка надійшла на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 02.02.2023 за вх. №638/14. Тобто, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена до набрання рішенням законної сили. Вимога відповідача надійшла на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 27.03.2023 за вх. 2281/14. В подальшому 09.05.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили 27.04.2023. Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення). Лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України Про виконавче провадження. На час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це об`єктивно перешкодило виконати судове рішення. Поважними, в розумінні норм Закону України Про виконавче провадження, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови належним чином не перевірив як факт виконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і не дослідив поважності невиконання такого чи виконання не в повному обсязі, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями, а відтак постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 9 червня 2023 року залишено позовну заяву без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Ухвалою від 22.06.2023 продовжено процесуальний строк, встановлений ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 9 червня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 31.07.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10.08.2023 на адресу суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про заміну відповідача -- Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Аналогічне клопотання подав відповідач у відзиві на позов, оскільки позивач у позовній заяві неправильно вказав найменування відповідача.

Відповідно до статті 52 КАС України в порядку процесуального правонаступництва суд допускає заміну відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) правонаступником Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №70691779 з виконання виконавчого листа №380/13917/22, виданого 14.12.2022 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром.

19.01.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам до відома та виконання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу від 12.12.2022 за №1300-5902-7/117055 на вищезазначене судове рішення

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 380/13917/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі № 380/13917/22, яка надійшла на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 28.04.2023, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі № 380/13917/22 - без змін.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 набрало законної сили 27.04.2023.

19.01.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70691779 з виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22, яке не набрало законної сили.

Тобто, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена до набрання рішенням законної сили.

Вимога головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 27.03.2023 за вх. 2281/14.

9.05.2023 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили 27.04.2023.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ).

Частиною другою статті 74 Закону №1404-VІІІ обумовлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону № 1404 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою-третьою статті 63 Закону N 1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону N 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Предметом спору у справі, що розглядається, є правомірність постанов державного виконавця про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин.

Нормами Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів регламентовано, що судове рішення, яке вступило в законну силу, є обов`язковим до виконання, за невиконання судового рішення передбачено юридичну відповідальність.

Суд наголошує, що лише судове рішення, яке вступило в законну силу, є обов`язковим до виконання.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

Суд встановив, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень винесено постанову 19.01.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП №70691779 з виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22, яке не набрало законної сили.

Суд зазначає, що Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 380/13917/22 відкрито апеляційне провадження, в той час як постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №70691779 з виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі №380/13917/22 старшим державним виконавцем винесена 19.01.2023.

Враховуючи вимоги пункту 1 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний був протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

Хоча постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень від 19.01.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП №70691779 не є предметом оскарження, в той же час відлік часу для примусового виконання рішення суду слід відраховувати не з 19.01.2023, а з 27.04.2023 з часу набрання сили судового рішення.

Відповідно не може вважатися правомірною Вимога головного державного виконавця від 20.03.2023 щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі №380/13917/22, яке станом на 20.03.2023 не набрало законної сили.

Законом № 1404-VIII на державного виконавця покладено обов`язок вживати заходів щодо примусового виконання рішень, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема шляхом винесення постанов про накладення стягнення у вигляді штрафу та вимог щодо виконання рішень, які є обов`язковими на всій території України. У свою чергу, вказаним законом визначено, що постанова про накладення на боржника штрафу виноситься за умови невиконання рішення без поважних причин, однак, не визначено, які саме обставини є поважними.

У справі, що розглядається, боржником у ВП №70691779 є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке відповідно до виконавчого листа № 380/13917/22, виданого 14.12.2022 Львівським окружним адміністративним судом зобов`язане було здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром.

В обґрунтування протиправності спірних постанов про накладення штрафу позивач зазначає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виконано. З 01.06.2023 загальний розмір пенсійної виплати становив 25756,65 грн. Доплата пенсії за період з 01.04.2019 по 31.05.2023 в сумі 364870,81 грн буде виплачена після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Щодо виплати коштів, нарахованих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22, повідомив, що відповідно до ст. 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон 2262), виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ст. 72 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України. Згідно з ст. 23, п.п. 20, 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII .

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19.

Суд зазначає, що позивач вживав всіх заходів щодо виконання рішення суду та було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам 63 Закону N 1404-VIII не провів перевірку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22.

Як було вище зазначено, державний виконавець також не перевірив чи набрало рішення суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 законної сили, в результаті чого, замість того щоб повернути протягом трьох робочих днів виконавчий лист стягувачу виніс 19.01.2023 постанову про відкриття виконавчого провадження.

Суд дійшов висновку, що у зв`язку з проведеними перерахунками рішення суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 фактично є виконаним, що підтверджується представленим пенсійним органом розрахунками.

Щодо виплати коштів, нарахованих на виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до ст. 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 23, п. 20, 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Позивач стверджує, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України, про що був проінформований відповідач.

На момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Відтак, невиконання боржником рішення суду (в цій справі рішення суду набрало законної сили 27.04.2023, а постанова про накладення штрафу винесена 9.05.2023) - тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже постанова про відкриття виконавчого провадження могла і повинна була винесена лише після 27.04.2023, відповідно і строк, який надається боржнику для виконання рішення суду, і про який зазначається в постанові про відкриття провадження (десять робочих днів), може почати свій відлік не раніше 27.04.2023. Станом на 9.05.2023 (час винесення постанови про накладення штрафу) такий строк ще не закінчився б.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 по справі № 420/70/19 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

У постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 640/9234/19 суд дійшов висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні, останню винесено лише у зв`язку з фактичним невиконанням судового рішення та без з`ясування і оцінки причин цього невиконання.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім цього, встановлення таких обставин: як невиконання судового рішення, наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Суд наголошує, що приписами статей 63 та 75 Закону N 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії на боржника може бути накладено штраф.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ), відповідно до статті 8 якого виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначено вище, причиною невиплати спірних коштів за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13917/22 була відсутність відповідного фінансового забезпечення.

Невиконання рішення суду не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, позаяк саме відсутність бюджетного фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Отже, державний виконавець зобов`язаний був провести перевірку виконання судового рішення боржником, перед прийняттям оскаржуваної постанови про накладення штрафу, однак останню винесено лише у зв`язку з фактичним невиконанням судового рішення та без з`ясування і оцінки причин цього невиконання.

Тобто, така постанова може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

А накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши зібрані у справі докази, провівши оцінку аргументів учасників справи, суд дійшов висновку про протиправність постанови про накладення штрафу, оскільки державний виконавець належним чином не виконував свої обов`язки, визначені Законом № 1404-VIII, зокрема, відкривши 19.01.2023 виконавче провадження щодо виконання рішення суду від 11.11.2023, яке не набрало законної сили, не встановивши причин невиконання його боржником, наклав на нього штраф. Також державний виконавець не дослідивши питання поважності невиконання з боку позивача судового рішення, не врахувавши той факт, що позивач вживав заходів щодо виконання рішення суду, дійшов до необґрунтованого висновку про відсутність у боржника у ВП №70691779 поважних причин для невиконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята всупереч вимогам Закону України Про виконавче провадження, а позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295, КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від скасувати постанову від 9.05.2023 ВП №70691779 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський