Справа № 320/12841/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року м.Київ № 320/12841/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державної судової адміністрації України, у якому просить суд зобов`язати Державну судову адміністрацію України сформувати подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету - штрафу у сумі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок), які були сплачені згідно з квитанцією №9 від 03.06.2022, за передбаченою чинним законодавством формою, та подати його до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ухвалою ШААС від 17.05.2022 у справі №640/16646/21 на адвоката Сторожук О.С. накладено штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн., який оплачений був позивачкою 03.06.2022. Однак, постановою ВС від 12.07.2022 касаційна скарга позивачки на ухвалу ШААС від 17.05.2023 задоволена частково та скасовано накладення штрафу у розмірі 2481,00 грн. 02.08.2022 нею на адресу ГУ ДКС України в м. Києві надіслано заяву про повернення коштів з бюджету, за наслідками розгляду якої позивачку повідомлено, що для повернення коштів їй необхідно звернутися до органу, що здійснює контроль справляння надходжень бюджету за кодом доходів 21081100 та яким здійснено перерахування штрафу. 16.09.2022 та 08.03.2023 позивачкою на адресу Державної судової адміністрації України надіслано заяву про повернення коштів з бюджету, однак ДСА України листом від 14.10.2022 та листом від 17.03.2023 повідомила, що кошти, які сплачені на виконання ухвали ШААС від 17.05.2022 у справі №640/16646/21 не є такими, що надміру або помилково зараховані до бюджету, а тому підстави для створення ДСА України подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету відсутні. Вважаючи, що відповідачем безпідставно не формується подання про повернення коштів, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання до суду відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.

У провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебувала справа №640/16646/21. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2022 у цій справі на адвоката Сторожук О.С. накладено штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн.

03 червня 2022 року позивачка здійснила оплату штрафу у сумі 2481,00 грн. на рахунок UA026007, відкритий за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

12 липня 2022 року постановою Верховного Суду у справі №640/16646/21 за касаційною скаргою позивачки скасовано ухвалу ШААС від 17.05.2022 в частині визнання зловживанням процесуальними правами та такими, що перешкоджають судочинству, дії адвоката Сторожук О.С., вчинені під час судового розгляду справи №640/16646/21, та накладення на адвоката Сторожук О.С. штрафу у розмірі 2481,00 грн.

2 серпня 2022 року позивачкою на адресу ГУ ДКС України в місті Києві надіслано заяву про повернення коштів з бюджету.

У відповіді на вказану заяву від 11.08.2022 ГУ ДКС України в місті Києві повідомило позивачку, що орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» формує подання в електронній формі та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Тому, для повернення коштів позивачці рекомендовано звернутися до органу, що здійснює контроль справляння надходжень бюджету за кодом доходів 21081100 та яким здійснено перерахування штрафу.

16 вересня 2022 року позивачкою на адресу Державної судової адміністрації України надіслано заяву про повернення коштів з бюджету, за результатами розгляду якої заяви, 21.10.2022 позивачка отримала відповідь №01722-22-1971/22 від 14.10.2022, в якій повідомлено, що підстави для створення ДСА України подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету відсутні, оскільки заява ОСОБА_1 стосується повернення коштів, сплачених не помилково та/або надміру, а на виконання ухвали ШААС від 17.05.2022 у справі №&40/16646/21.

08 березня 2023 року позивачкою на адресу Державної судової адміністрації України надіслано заяву про створення подання на повернення надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, за результатами розгляду якої вона отримала відповідь №0474-23-531/23 від 17.03.2023 та у якій зазначено, що кошти сплачені згідно з доданою до заяви квитанції на виконання ухвали ШААС від 17.05.2022 у справі №640/16646/21, не є такими, що надміру або помилково зараховані до бюджету. Також, зазначено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого рішення, та є способом захисту цих справ у разі отримання стягувачем за виконаним та надалі скасованим судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Рекомендовано позивачці з порушеного питання звернутися до відповідного суду.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивачка звернулася за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 КАС України , суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Згідно із ч. 4 цієї статті ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 цієї статті ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до ст. 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Як убачається з позовної заяви, даний спір виник з приводу повороту виконання ухвали ШААС від 17.05.2022, якою накладено штраф на позивачку у розмірі 2481,00 грн. та який сплачений нею на рахунок UA026007, відкритий за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

12 липня 2022 року постановою Верховного Суду у справі №640/16646/21 за касаційною скаргою позивачки скасовано ухвалу ШААС від 17.05.2022 в частині визнання зловживанням процесуальними правами та такими, що перешкоджають судочинству, дії адвоката Сторожук О.С., вчинені під час судового розгляду справи №640/16646/21, та накладення на адвоката Сторожук О.С. штрафу у розмірі 2481,00 грн.

Таким чином, позивачці слід звернутися із заявою про поворот виконання рішення до адміністративного суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом ч.4 ст.125 КАС України визначено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, в даному випадку, суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізаціїї права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього розв`язати спір.

Крім того, судовому захисту підлягає також охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні від 1 грудня 2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.

Викладені конституційні норми кореспондуються з нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому, визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

У свою чергу, як вже зазначалось, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку в публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно, на думку особи, спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків особи (тобто є юридично значимими), особа може порушити питання про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Реалізуючі передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

За таких обставин, оскільки позивачкою обрано невірний спосіб захисту порушеного права, підстави для зобов`язання Державну судову адміністрацію України сформувати подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету - штрафу у сумі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок), які були сплачені згідно з квитанцією №9 від 03.06.2022, за передбаченою чинним законодавством формою, та подати його до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, на користь ОСОБА_1 , відсутні, адже це не призведе до відновлення порушених прав позивачки, оскільки таке право може бути відновлене лише у випадку подання заяви про поворот виконання рішення до відповідного суду.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного суду - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.