Справа № 200/3168/23
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року Справа№200/3168/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

04 липня 2023 року з використанням підсистеми «Електронний суд» позивачка, ОСОБА_1 , подала до суду адміністративний позов до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.03.2023 №44, про відмову у перерахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийняте за наслідками розгляду заяви від 01.03.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу наступні періоди роботи: з 04.05.1993 по 01.08.1999, з 01.12.1999 по 24.11.2000 та з 01.09.2020 по 31.12.2021 з дати подання заяви, а саме з 01.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 березня 2023 року звернулася із заявою про призначення пенсії за віком через особистий кабінет на веб порталі ПФУ, маючи для цього необхідний страховий стаж. За результатами розгляду заяви Головне управління ПФУ в Тернопільській області рішенням від 09.03.2023 №44 відмовило у призначенні пенсії за віком. Згідно з рішенням до страхового стажу не враховано: період з 04.05.1993 по 01.08.1999, оскільки запис про звільнення засвідчений печаткою, яка не містить код ЄДРПОУ та відсутня інформація про перейменування; період отримання допомоги по безробіттю з 01.12.1999 по 24.11.2000, оскільки дата припинення виплати «24.11.2000» не відповідає даті наказу про припинення виплати «05.10.1999»; період здійснення підприємницької діяльності з 01.09.2020 по 31.12.2021, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивачка вважає спірне рішення протиправними, оскільки воно прийнято із порушенням норм чинного законодавства та порушує конституційні права на належне пенсійне забезпечення, як громадянина України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнало, просило відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивачки, до стажу позивачки не може бути зарахований: період роботи з 04.05.1993 по 01.08.1999, оскільки запис про звільнення засвідчений печаткою, яка не містить коду ЄДРПОУ та відсутня інформація про перейменування (період з 01.01.1999 обчислено згідно з даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування); період отримання допомоги по безробіттю з 01.12.1999 по 24.11.2000, оскільки дата припинення виплати «24.11.2000» не відповідає даті наказу про припинення виплати «05.10.1999»; період здійснення підприємницької діяльності з 01.09.2020 по 31.12.2021, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У пенсійного органу відсутні підстави для призначення позивачці пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

10 липня 2023 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10 липня 2023 року у відповідача витребувані докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01 березня 2023 року подала заяву про призначення пенсії за віком через особистий кабінет на веб-порталі Пенсійного фонду України.

09 березня 2023 року за результатами розгляду заяви позивачки Головне управління ПФУ в Тернопільській області прийняло рішенням №44 про відмову у призначенні пенсії, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Згідно з рішенням:

вік заявниці 60 років 05 місяців,

необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років.

стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 25 років 11 місяців 23 дні, при цьому страховий стаж 24 роки 09 місяців 18 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не враховано:

період з 04.05.1993 по 01.08.1999, оскільки запис про звільнення засвідчений печаткою, яка не містить код ЄДРПОУ та відсутня інформація про перейменування (період з 01.01.1999 обчислено згідно даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування);

період отримання допомоги по безробіттю з 01.12.1999 по 24.11.2000, оскільки дата припинення виплати «24.11.2000» не відповідає даті наказу про припинення виплати «05.10.1999»;

період здійснення підприємницької діяльності з 01.09.2020 по 31.12.2021, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

05 червня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом за №10178-10999/Х-07/8-0500/23 повідомило позивачку про те, що станом на поточну дату в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за вересень 2020 - грудень 2021 років наявне підтвердження страхового стажу.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України) .

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Закон №1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон №1058-ІV.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; […].

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року №401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України №1854 від 12 грудня 2002 року та №303 від 12 березня 2003 року.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з частиною 1 статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Також, слід зазначити, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

В трудовій книжці серії НОМЕР_1 , яка заповнена 12.10.1987 на ім`я позивачки, містяться наступні записи:

МПБМ УССР Комбінат Донецькпромбудматеріали Очеретенський завод будматеріалів

№5 від 04.05.1993 прийнята побільником камер печей цегляного, наказ №24-к від 30.04.1993

№6 від 01.08.1997 переведена штукатуром-муляром 3 розряду в ремонтно-будівельний цех, наказ №70-к від 01.08.1997,

№7 від 01.08.1999 звільнена за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України, наказ №39-к від 30.07.1999.

Ясинуватський міський центр зайнятості Донецької області

№8 від 01.12.1999 розпочата виплата допомоги по безробіттю згідно з пунктом 3 статті 28 Закону України «Про зайнятість населення», наказ №2741 від 05.10.1999

№9 від 24.11.2000 припинена виплата допомоги по безробіттю згідно з п 1з статті 30 Закону України «Про зайнятість населення», наказ 2741 від 05.10.1999, наказ №2741 від 05.10.1999

Відповідач не зараховує до страхового стажу періоди роботи позивачки з 04.05.1993 по 01.08.1999, оскільки запис про звільнення засвідчений печаткою, яка не містить код ЄДРПОУ та відсутня інформація про перейменування; період отримання допомоги по безробіттю з 01.12.1999 по 24.11.2000, оскільки дата припинення виплати «24.11.2000» не відповідає даті наказу про припинення виплати «05.10.1999».

Суд зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, відповідач не зараховує до страхового стажу період роботи позивачки період здійснення підприємницької діяльності з 01.09.2020 по 31.12.2021, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

05 червня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом за №10178-10999/Х-07/8-0500/23 повідомило позивачку про те, що станом на поточну дату в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за вересень 2020 - грудень 2021 років наявне підтвердження страхового стажу.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, у разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про призначення […] пенсії […] надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи відповідно за призначенням […] пенсії […] орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей, переглядає прийняте рішення.

Отже, суд доходить висновку про наявність законних підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи з 04.05.1993 по 01.08.1999, з 01.12.1999 по 24.11.2000 та з 01.09.2020 по 31.12.2021, чого з урахуванням зарахованого відповідачем стажу, достатньо для призначення пенсії позивачці, згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV.

Підпунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім такого випадку, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася із заявою щодо призначення пенсії 01 березня 2023 року, тому пенсія повинна бути призначена їй з дня звернення за пенсією, тобто з 01 березня 2023 року.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжною інструкцією 0.0..1 від 01.07.2023 позивачка сплатила судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

За приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачка подала адміністративний позов немайнового характеру в електронній формі, а тому мав сплатити 858,88 гривень (2684,00*0,4)*0,8.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки слід стягнути 858,88 гривень.

Керуючись статтями 2, 3-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 , тел. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (юридична адреса: Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3, 46000, , ел. пошта: , тел. +98) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №44 про відмову у призначенні пенсії, прийняте 09 березня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04 травня 1993 року по 01 серпня 1999 року, з 01 грудня 1999 року по 24 листопада 2000 року, з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2021 року, та призначити з 01 березня 2023 року пенсію за віком

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко