Справа № 560/339/23
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/339/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

08 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (ГУ ПФУ у Хмельницькій області), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (ГУ ПФУ у Харківській області) в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 30.09.2022 №87, прийняте за заявою позивача;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням страхового стажу, набутого ним у період з 11 березня 1977 по 28 грудня 2004 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 02.01.2013 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області, та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (Закон № 1058-IV).

Так, 27.09.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням набутого трудового стажу. До заяви позивачем надано архівну довідку від 24.12.2012 №134 про період роботи з 11.03.1977 по 28.12.2004 в колгоспі «Шляхом Леніна» с. Куражин Новоушицького району Хмельницької області.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 30.09.2022 №87 позивачу відмовлено у перерахунку, оскільки на довідці неможливо розібрати проставлений на ній штамп. Крім того, довідка не містить відомостей про те, що позивач підлягав державному соціальному страхуванню, відсутні дані про сплату внесків. Також не надані документи про реорганізацію колгоспу «Шляхом Леніна» в КСП «Світанок» та сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок». Зазначається також, що виявлено розбіжність у написанні імені заявника, позаяк згідно з даними паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 25.04.2001 Новоушицьким РВУМВС України в Хмельницькій області, заявник ОСОБА_2 (російською мовою), тоді як трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 видана на ім`я ОСОБА_2 . Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зарахуванні страхового стажу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Частиною 2 ст. 26 Закону №1058-IV встановлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 не менше 28 років.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики №259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пунтку 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Крім того, Інструкцією від 20.07.74 №162 та Інструкцією від 29 липня 1993 року № 58, про порядок ведення трудових книжок працівників, що діяли на період спірних періодів роботи позивача унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника- прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Так, згідно записів трудової книжки колгоспника від 01.01.1975, яка належить позивачу, встановлено, що позивача 10.07.1968 було прийнято на різні роботи в Колгосп "Шляхом Леніна" відповідно до поданої заяви; 12.12.1978 обрано головою колгоспу "Шляхом Леніна".

Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 від 25 березня 1980 встановлено, що у період з 1980 по 22.02.2006 він працював на різних посадах, йому нараховувалась кількість людиноднів за рік, встановлений мінімум трудоднів або людино-днів за рік, також є відомості про нараховані карбованці, усі записи затверджені печатками та підписами. Відтак, як вбачається із вказаних доказів, ОСОБА_1 відпрацював у 1977 - 301 людинодень, у 1978 році - 308 людиноднів, у 1979 році - 102, у 1995 - 247, у 1996 - 285, у 1997 - 285, у 1998 - 267, у 1999 - 306, у 2000 - 90 та 194, у 2001 - 235, у 2002 - 275, у 2002 - 280, у 2004 - 167.

Крім того, у довідці від 24.12.2012 №134 зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював головою профкому колгоспу "Шляхом Леніна" с. Куражин Новоушицького району Хмельницької області з 11 березня 1977 (рішення президії районного комітету профспілки №3 від 11 березня 1977 ) по 28 грудня 2004 (рішення районного комітету профспілки №14 від 28 грудня 2004 ). Довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги, підписана Головою райкому профспілки П.К.Капусняком.

Також, у матеріалах справи містяться профспілкові білети, відповідно до інформації з яких позивач був членом профкому колгоспу "Шляхом Леніна" з 1968 року, сплачував профспілкові внески.

У матеріалах справи також міститься довідка від 24.10.2022 №2012, видана Новоушицьким трудовим архівом Новоушицької селищної ради, у якій зазначається, що згідно статуту КСП "Світанок" с. Куражин Новоушицького району Хмельницької області, прийнятого загальними зборами уповноважених членів КСП "Світанок" та зареєстрованого Новоушицькою РДА (протокол загальних зборів № 1 від 29.01.1993, розпорядження №63/3 від 29 березня 1993) підприємство є правонаступником колгоспу "Шляхом Леніна" с. Куражин Новоушицького району. Згідно з п. 1.2 статуту ССВ "Світанок", прийнятого загальними зборами членів ССВ "Світанок" с. Куражин (протокол №1 від 15.12.1997 року) та зареєстрованого Новоушицькою РДА (реєстраційний № 34 від 23.01.1998) спілка селян власників "Світанок" є правонаступником реформованого КСП "Світанок".

Таким чином, позивач дійсно працював у колгоспі "Шлях Леніна" з 1977 по 2004 роки, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Таким чином, відповідач у разі виникнення в нього сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності у ній відомостей про роботу, наділений правом перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористався. Крім того, при зверненні позивача за пенсією не надав останньому допомоги в одержанні відсутніх у нього документів, що відповідно вищевказаних правових норм являється ще й обов`язком відповідача.

Проте, відповідач не надав суду належних доказів, які б свідчили про те, що позивач не має права на зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи, оскільки недоліки в трудовій книжці останнього, ще не є підставою вважати, що в цей період він не працював.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова відповідача зарахувати позивачу до трудового стажу періоди роботи з 11.03.1977 по 28.12.2004 в колгоспі «Шляхом Леніна» с. Куражин Новоушицького району Хмельницької області є неправомірною, з огляду на те, що позивач не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, а тому вказаний період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача при перерахунку його пенсії.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.