Справа № 400/3427/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

08 серпня 2023 р. № 400/3427/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Устинова І.А., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020,

про:визнання бездіяльності протиправною та стягнення 114 832,67 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачці нарахованої пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 в сумі 5772,34 грн та нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20 в сумі 77 344,50 грн; стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованість по виплаті пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 в сумі 5772,34 грн та нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20 в сумі 77 344,50 грн, з нарахуванням індексації інфляції в розмірі 27016,02 грн та 3% річних за прострочення зобов`язань в розмірі 4699,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 було здійснено перерахунок її пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 і сума заборгованості склала 5772,34 грн і залишається не виплаченої, також на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20 було здійснено перерахунок пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021і сума заборгованості склала 77 344,50 грн, яка залишається не виплаченою.

Ухвалою від 07.04.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання на підставі наявних у ній матеріалів.

Ознайомившись зі змістом позову та доданим матеріалами суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у цій справі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами даної справи, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці у розмірі 100% суми підвищення з 05.03.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного вище рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачки та направлено на її адресу лист від 30.07.2020, в якому її повідомлено про те, що доплата пенсії за постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 (за період з 05.03.2019 по 31.12.2019) у загальному розмірі 5 772,34 буде здійснена у порядку, встановленому постановою КМУ від 22.08.2018 № 649.

Також, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20 зобов`язано відповідача провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачці з 01.04.2019.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачки на направлено на її адресу лист від 19.05.2021, в якому її повідомлено про те, що доплата пенсії за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20 (за період з 01.04.2019 по 30.04.2021) у загальному розмірі 77 344,50 буде виплачена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Разом із тим, не погодившись із таким виконанням рішень суду, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Наведені фактичні обставини беззаперечно вказують на те, що публічно-правовий спір між позивачкою та відповідачем вирішено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 та рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20, а спір виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зазначеного рішення. Тобто, заявлений у даній справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Варто зазначити про те, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет, а також підстави, тобто коли дані позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Вказана вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, доводи позивачки в обґрунтування позову, викладені у відповіді на відзив, що предмет позову у справі, що розглядається не охоплюється П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 та рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20, є безпідставними, оскільки як встановлено судом, визначена заборгованість по виплаті пенсії за спірний період, була розрахована відповідачем саме на виконання цих рішень суду, що, фактично, і не заперечується самою позивачкою.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України в межах справ № 1440/2418/18 та № 400/6071/20. Тобто, якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання рішень суду у справах 1440/2418/18 та № 400/6071/20 порушуються її права, свободи або інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій або ж бездіяльності ГУ ПФУ в Миколаївській області (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Суд, також вважає за необхідне зазначити наступне.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як передбачено у ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст.370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У відповідності до ч.1 ст.383 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у т.ч., приписами ст.383 КАС України, має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами його застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень або дій суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення у відповідній справі, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Наявність у КАС України спеціальних положень, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання адміністративного позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому КАС України (ст.383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Даний порядок оскарження дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на ч.5 ст.383 КАС України, відповідно до якої, розгляд такої заяви здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019р. у справі №806/2143/15 та від 21.12.2020р. у справі №440/1810/19.

Отже, вимоги позивачки не підлягають до розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статей 382-383 Кодексу адміністративного судочинства України в межах справи № 469/466/15-а.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.01.2022 № 400/822/20.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі № 400/822/20 провадження було відкрито та спір розглянуто по суті судом першої інстанції. За результатами касаційного перегляду Верховний Суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).

Частиною 2 ст. 238 КАС України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачка заяву про повернення судового збору не подала.

Керуючись ст. 132, 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 400/3427/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов