Справа № 369/13027/22
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю.
за участю секретаря: Рожок В. В.

представника позивача Ліпаткіної Е.В., представника відповідача Шульги Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення №874 від 15.11.2022 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову не надав належної оцінки усім доводам позивача.

Зокрема, апелянт вказує, що впродовж тижня, після постановки на облік, як внутрішньо переміщена особа, про що свідчить довідка про взяття його на облік, як внутрішньо переміщеної особи від 02.08.2022, він звернувся до Першого відділу Бучанського РТЦК СП, який знаходиться в м. Києві з метою постановки на облік, як військовозобов`язаного. Відтак, апелянт вважає, що не допустив адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, апелянт вказує на допущення відповідачем численних порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено, зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Також, відповідачем надано копію протоколу про адміністративне правопорушення від 15.11.2022 року, що містить підписи позивача.

Крім того, до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли письмові пояснення від позивача, відповідно до змісту яких позивач щодо підписання ним акту заперечено.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки від 02.08.2022 року № 3244- взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

Позивач прибув до першого відділу Бучанського РТЦК та СП 27.10.2022 року з метою постановки на військовий обліку та був направлений на військово-лікарську комісію для визначення ступеню придатності до військової служби.

15.11.2022 року позивач прибув до першого відділу Бучанського РТЦК та СП після проходження ВЛК, написав заяву на видачу військового квитка у зв`язку із взяттям на військовий облік як внутрішньо-переміщена особа.

Після чого, відповідачем було виявлено, що у ОСОБА_1 наявна довідка про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 02 серпня 2022 року №3244- , що свідчить про те, що громадянин не став на військовий облік в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання, на підставі вищезазначеного був складений протокол про адміністративне правопорушення від 15.11.2022 року та Постанова № 874 від 15.11.2022 року.

Оспорюваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.210 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Вважаючи вказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно ч.10 ст.1 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані : прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ст.235 КУпАП, військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення : про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В контексті положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Аналіз положень статей КУпАП дає підстави дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів не встановлено, а апелянтом не доведено порушення відповідачем вказаних норм як при розгляді справи про адміністративне правопорушення так і при винесенні спірної постанови.

Більш того, доводи апелянта, що йому не було відомо про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та про ненадання йому можливості надати в рамках такої пояснень, у повній мірі спростовуються наявними матеріалами справи.

Так до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла копія Протоколу про адміністративне правопорушення № 874 від 15.11.2022 року.

Відповідно до змісту вказаного протоколу позивач з його змістом ознайомлений, про що міститься підпис останнього, також вказаний протокол містить відомості щодо дати та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також про роз`яснення позивачу його прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

Відтак, доводи апелянта щодо порушення порядку притягнення його до адміністративної відповідальності у повній мірі спростовуються наявними матеріалами справи.

З матеріалів справи видно, що в оспорюваній постанові вказано про порушення позивачем вимог статті 210 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно ч.1 ст.210 КУпАП, порушення призовниками, військово зобов`язаними, резервістами правил військового обліку-тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.210 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Зміст правового режиму воєнного стану, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначено Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади військового обов`язку у запасі громадянами України визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово- облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно вимог п.3 ст. 37 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники та військовозобов`язані після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

Крім того, п.5. ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий облік призовників і військовозобов`язаних ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз.1 п. 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 7 грудня 2016 року, призовники і військовозобов`язані, а також посадові особи, винні в порушенні вимог цього Порядку і Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі -Правила військового обліку) (додаток 1), несуть відповідальність згідно із законом. В абзаці 2 та 7 пункту 1 Додатку 1 до Порядку «Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних» визначено, що призовники і військовозобов`язані повинні: перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України; особисто у семиденний строк прибувати до районних (міських) військових комісаріатів (органів СБУ) з паспортом громадянина України і військово- обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, у службові відрядження, на навчання, у відпустку чи на лікування (строком понад три місяці за межі України), у разі зміни місця проживання в межах міста на територію іншого адміністративного району.

Абзацом 12 п. 18 вище зазначеної Постанови визначено, взяттю на військовий облік військовозобов`язаних державними органами, підприємствами, установами та організаціями підлягають: особи, які прибули з тимчасово окупованої території України, після взяття на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб.

Згідно вимог ч.1 ст. 42 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ та організацій незалежно від підпорядкування і форм власності та громадяни України, винні у порушенні порядку військового обліку, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до військового комісаріату, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до переконання, що позивач вперше звернувся до відповідача для постановки на облік лише 27.10.2022 року, при йому станом на 15.11.2022 на військовому обліку не перебував, тоді як взятий на облік як внутрішньо переміщена особа 02.08.2022 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач стверджує, що раніше, ще в серпні 2022 року неодноразово звертався для постановки на військовий облік, однак, враховуючи графік прийому громадян, що існував на той час, своєчасно встати на військовий облік не зміг.

В судовому засіданні, з пояснень представника відповідача судом апеляційної інстанції встановлено, що дійсно у період серпень-листопад 2022 року прийом громадян для постановки на військовий облік здійснювався територіальними центрами комплектування двічі на тиждень з 08:00 год до 13:00, а під час оголошення повітряної тривоги такий прийом не відбувався. Представник відповідача також зазначила, що дійсно у цей період виникали черги.

Відтак, доводи апелянта в частині вживання заходів для дотримання строків постановки на військовий облік колегія суддів вважає часткового обґрунтованими, однак не свідчить про відсутність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поряд із цим, існування певних ускладнень при постановці на облік, а також те, що відповідно до витягу з наказу № 15 від 24.02.2023 апелянт на даний час призваний на військову службу, колегія судів вважає за можливе зменшити розмір накладеного адміністративного стягнення.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладання адміністративного стягнення №874 від 15.11.2022 року змінити в частині визначення розміру адміністративного стягнення, зазначивши штраф у розмірі 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 08.08.2023)