Справа № 440/7037/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/7037/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року,

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року,

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки,

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити щомісячну надбавку (компенсацію) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки,

- стягнути витрати на правничу допомогу.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував, що проходив службу в Управлінні захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, однак, з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, а за період з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року індексація.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

03 липня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Департаменту захисту економіки Національної поліції України на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що відповідно до вимог чинного законодавства України грошове забезпечення позивача підлягало індексації з листопада 2017 року. Крім того, стверджував, що позивач не мав доступу до документів, які становлять державну таємницю.

20 липня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача на відзив. У відповіді на відзив позивач наполягав на правомірності своїх вимог та безпідставного ненарахування та невиплати щомісячної надбавки (компенсацію) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу та індексації.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Наказом ДЗЕ НПУ від 16 березня 2017 року № 104 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено із 10 березня 2017 року старшим оперуповноваженим відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки.

Наказом ДЗЕ НПУ від 16 червня 2017 року № 201 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки, звільнено з 20 червня 2017 року зі служби на підставі пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

30 травня 2023 року ДЗЕ НПУ, на адвокатський запит № 11 від 16 травня 2023 року, листом № 37аз надало розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року та відмовило у перерахунку та виплаті суми грошового забезпечення за вказаний період.

Як зазначає позивач, після проведення детального аналізу розрахункових листів про одержання грошового забезпечення за 2017 рік у розрізі усіх складових за період із 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, стало відомо, що протягом періоду з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року не виплачувалася індексація грошового забезпечення та надбавка за роботу в умовах режимних обмежень.

Не погоджуючись із не нарахуванням та невиплатою щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період із 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року та індексації грошового забезпечення за період із 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовані положеннями Закону України "Про Національну поліцію".

Положеннями підпунктів 1, 2, 5 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Відповідно до норм статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку №1078).

Згідно із підпунктом 2 пункту 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 до вказаної постанови №1078 внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку щодо наявності у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення за період із 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльності Департаменту захисту економіки Національної поліції України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період із 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року.

З метою повного захисту порушених прав та інтересів особи, необхідним є зобов`язання Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - листопад 2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. А відтак, суд не вправі вирішувати позовні вимоги, які заявлені на майбутнє, та не спрямовані на захист і відновлення вже порушених прав позивача.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити щомісячну надбавку (компенсацію) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період із 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 7 Розділу II Порядку умови виплати грошового забезпечення поліцейським поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації, в тому числі, відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу поліції на підставі мотивованих рапортів заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським, погоджених з режимно-секретним органом, за умови надання допуску таким поліцейським та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закон України "Про державну таємницю", залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці, в тому числі, форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно", а також такі терміни дії допусків, в тому числі, для форми 2 - 7 років.

Частиною сьомою статті 22 Закону України "Про державну таємницю" визначено, що передбачає надання допуску.

Залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці:

форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно";

форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно";

форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно",

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 26 Закону України "Про державну таємницю" скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск.

Згідно із статтею 30 Закону України "Про державну таємницю" у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Уряду від 15 червня 1994 року № 414 затверджено Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 2 Положення № 414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації, в тому числі, відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків.

Як випливає з архівної довідки Управління режиму та технічного захисту інформації Національної поліції України № 198 від 16 травня 2023 року ОСОБА_1 :

- розпорядженням ГУ СБУ у м.Києві та Київській області від 23 серпня 2016 року № 257дск надано допуск за формою 2,

- наказом ГУНП у м.Києві від 30 серпня 2016 року № 37дск/РСВ надано доступ до інформації із ступенем секретної "ЦТ" і "Т",

- наказом ГУНП у м.Києві від 24 березня 2017 року № 67о/с дск/РСВ припинено доступ до інформації із ступенем секретності "ЦТ" і "Т",

- наказом ДЗЕ Національної поліції України від 12 квітня 2017 року № 138о/с надано доступ до секретної інформації за формою 2,

- наказом ДЗЕ Національної поліції України від 04 липня 2017 року № 213о/с доступ до секретної інформації припинено,

- розпорядженням Центрального управління СБУ від 25 січня 2018 року № 19д скасовано допуск за формою 2.

Згідно розрахункових листів за період із 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року ОСОБА_1 надбавка (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від посадового окладу не нараховувалась.

Пунктом 5 Положення № 414 визначено, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Пунктом 6 Положення визначено, що Персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу виконавчої влади, де працюють ці особи.

Отже, положення статті 30 Закону України "Про державну таємницю", пунктів 2, 5 Положення № 414 слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці, а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Матеріалами справи підтверджується допуск позивача до державної таємниці за формою 2, - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно", що передбачає право на 15 % надбавки.

На думку суду, якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер і умови її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з допуском до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ. При цьому, факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці.

Крім того, відповідачем не спростовано, що характер роботи (служби) на відповідних посадах позивачем не передбачав роботу по забезпеченню режиму таємності, а також роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці, що є підставою для отримання надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Посилання відповідача на те, що наявність допуску до державної таємниці у позивача під час проходження служби не тягне за собою обов`язку автоматично нарахувати та виплачувати надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, суд вважає необґрунтованими, оскільки у разі коли особа має відповідний доступ до державної таємниці і за умовами своєї професійної діяльності постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень.

При цьому, суд погоджується із доводами ДЗЕ НПУ, що ОСОБА_1 доступ до державної таємниці надано наказом № 138о/с від 12 квітня 2017 року, однак відповідачем не надано до суду копію такого наказу для встановлення дати з якої позивачу надано доступ до секретної інформації.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту ОСОБА_1 буде зобов`язання ДЗЕ НПУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну надбавку (компенсацію) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з дати надання доступу до секретної інформації по 20 червня 2017 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача судові витрати з оплати правової допомоги у розмірі 7000 грн.

Відповідно до пункту 1 частини третьої 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною другою 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до підпунктів 1, 2, 6 частини першої та частини другої статті Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року (справа № 820/4263/17).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02 вересня 2020 року у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

На підтвердження отриманих послуг адвоката Головатого О.В. позивачем надано суду копії наступних документів: договору про надання правової допомоги від 03 травня 2023 року, прайс-листа, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордера серії ВІ № 1141684, копію акту наданих послуг № 1 від 31 травня 2023 року до договору про надання правової допомоги від 03 травня 2023 року, копію квитанції про сплату 7000 грн.

Отже, враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, суму заявлених позовних вимог, значення справи для сторони, суд вважає, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі підтверджена належними і допустимими доказами.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (, вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 10 березня 2017 року по 20 червня 2017 року.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з дати надання доступу до секретної інформації по 20 червня 2017 року.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити щомісячну надбавку (компенсацію) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з дати надання доступу до секретної інформації по 20 червня 2017 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко