Справа № 340/1175/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 340/1175/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Білак С.В., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року (суддя 1-ї інстанції Кармазина Т.М.) в адміністративній справі №340/1175/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023р. позивач через представника звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 23.02.2023 №27; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із врахуванням періоду навчання з 01.09.1980 по 15.06.1985, згідно диплому НОМЕР_1 від 30.06.1985 року, та періоду згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.08.1985.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 позовну заяву задоволено частково. Вирішено: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №27 від 23.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.02.2023, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1980 по 15.06.1985, згідно диплому НОМЕР_1 від 30.06.1985 року, та періоду згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.08.1985, й прийняти рішення, з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

02.05.2023р. до суду була подана заява представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить суд - ухвалити додаткове рішення про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь товариства витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 гри.

Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000грн.

На вказане додаткове рішення відповідачем подана апеляційна скарга.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю співмірності суми, що підлягає стягненню, відсутністю обґрунтованості заявленої суми до стягнення та відсутності детального опису наданих послуг відповідно до заявленої суми, тощо.

Представником позивача подано відзив в якому просить відмовити у задоволенні скарги. Також просить стягнути судові витрати на правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 2500,00грн.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги №26 від 13.03.2023, сторонами якого є Адвокатське об`єднання "Астра Ліберта" та ОСОБА_1 (а.с.119-122); додаткової угоди №1 від 28.04.2023 (а.с.124); акту наданих послуг №26 від 28.04.2023, в якому зокрема зазначено, що час виконання не визначається, фіксований розмір гонорару адвоката у сумі 10000,00 грн.(а.с.125), детальний опис робіт (а.с.126).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви та стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00грн враховував критерій реальності витрат, розумності розміру, співмірності, тощо.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Згідно з п.п. 1, 2 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Згідно з п.п. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Отже, надаючи оцінку співмірності заявленої до стягнення суми понесених витрат із критеріями, встановленими ч.5 ст.134 КАС України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати на досудову підготовку справи, не є витратами, що підлягають окремому відшкодуванню, оскільки охоплюються витратами на підготовку та подання позовної заяви до суду, а відповідь на відзив/пояснення не є обов`язковим процесуальним документом.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції здійснено оцінку обґрунтованості суми компенсації витрат на правничу допомогу, у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Щодо заявленої представником позивача вимоги про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. (складання і направлення відзиву на апеляційну скаргу), колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., представником позивача надано суду додаткову угоду до договору, опис робіт (консультація, складання і направлення відзиву), акт, опис виконаних робіт, рахунок, платіжна інструкція.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006р. у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015р. у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019р. у справі №916/2102/17, від 25.06.2019р. у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019р. у справі №922/928/18, від 30.07.2019р. у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18.

Отже, визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду додаткового рішення, яка полягає у складанні адвокатом відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення, є неспіврозмірною, що вказує на необґрунтованість вартості наданих адвокатом послуг.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що подані позивачем документи в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу під час розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, які були вчинені адвокатом, як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта, особливо з урахуванням факту підготовки тим самим адвокатом позовної заяви в цій справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду додаткового рішення.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року в адміністративній справі №340/1175/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя Н.П. Баранник