Справа № 120/6480/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 серпня 2023 р. Справа № 120/6480/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що в квітні 2022 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №80 від 22.04.2022, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 16.06.2023 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачам 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

16.06.2023 копію ухвали суду від 16.06.2023 про відкриття провадження надіслано через підсистему "Електронний суд", в якій зареєстровані відповідачі.

16.06.2023 копія ухвали суду від 16.06.2023 про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету відповідачів, що підтверджується відповідною довідкою.

07.08.2023 представник ГУ ПФУ у Вінницькій області подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначила, що на час розгляду заяви позивача від 21.04.2022, за доданими до заяви документами страховий стаж ОСОБА_1 становив 13 років 9 місяців 26 днів, при необхідних 15 і більше років. До страхового стажу позивача не було зараховано період з 04.06.1987 по 31.12.1991 згідно наданої довідки №П-16-2960/16-01 через наявні розбіжності в написанні її прізвища.

При цьому, представник відповідача наголосила на тому, що ОСОБА_1 28.12.2022 призначено пенсію за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058 відповідно до рішення 80 від 31.03.2023.

Однак, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось.

З огляду на приписи приписи ч. 2 ст. 77 та ч. 2 ст. 175 КАС України, суд вважає за можливе здійснити розгляд на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач 21.04.2022 звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача здійснило Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішенням № 80 від 22.04.2022 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу не менше 15 років.

Мотивами прийняття такого рішення слугувало те, що згідно наданих до заяви документів про стаж, страховий стаж заявника на день звернення складає 13 років 09 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення даного виду пенсії. При цьому, до загального трудового стажу позивача згідно наданої архівної довідки №П-16-2960/16-01 не зараховано період з 01.06.1987 по 31.12.1991, оскільки в особових рахунках за 1987 - 1991 роки та наказах на прийняття, надання відпусток прізвище, ім`я та по батькові зазначене " ОСОБА_2 ", а в довідці та свідоцтві про шлюб ОСОБА_3 .

Вважаючи, що пенсійний орган безпідставно дійшов висновку про не зарахування вказаного періоду її трудової діяльності до страхового стажу та, у зв`язку з цим, протиправно відмовив їй у призначенні дострокової пенсії за віком, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на її думку, прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.91 № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 80 від 22.04.2022 про відмову у призначенні пенсії, підставою для не зарахування позивачу до страхового стажу періоду з 01.06.1987 по 31.12.1991 слугувало те, що в особових рахунках за 1987 - 1991 роки та наказах на прийняття, надання відпусток прізвище, ім`я та по батькові зазначене " ОСОБА_2 ", а в довідці та свідоцтві про шлюб ОСОБА_3 .

Втім, сукупність наявних в матеріалах справи документів, в тому числі свідоцтв про народження дітей позивачки та свідоцтв про шлюб дає підстави для висновку про те, що інформація відображена в архівній довідці №П-16-2960/16-01 стосується саме ОСОБА_1 . Відповідно, відображений у довідці період з червня 1987 року по 31.12.1991 слід зарахувати до страхового стажу позивача.

При цьому, з відзиву на позовну заяву та доданих письмових пояснень судом встановлено, що при розгляді поданої позивачем 24.03.2023 заяви про призначення пенсії за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відображений у довідці №П-16-2960/16-01 період з 04.03.1987 по 31.12.1991 відповідач зарахував до страхового стажу позивача та прийняв рішення про призначення пенсії за віком. Згідно протоколу призначення пенсії від 31.03.2023 страховий стаж ОСОБА_1 склав 15 років 1 місяць 24 дні.

Наведене свідчить, що при первинному зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України в квітні 2022 року позивач вже мала достатній страховий стаж понад 15 року та відповідала іншим критеріям визначеним п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для призначення дострокової пенсії за віком.

Відтак, підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що наведена в оскаржуваному рішенні №80 від 22.04.2022 позиція ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відсутності в позивача необхідного страхового стажу для призначення дострокової пенсії за віком суперечить наявним в матеріалах справи доказам.

За таких обставин оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №80 від 22.04.2022, яким позивачу не зараховано до страхового стажу періоди з 01.06.1987 по 31.12.1991, а також відмовлено у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо наступної позовної вимоги зобов`язального характеру про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи на посаді санітарки операційного блоку хірургічного відділення Вінницької міської ради №1 з 01.06.1987 по 31.12.1991, то така підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, з доданого до відзиву на позовну заяву розрахунку страхового стажу позивача слідує, що в 2023 році ГУ ПФУ у Вінницькій області вирішуючи питання про призначення позивачу пенсії за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу позивача зарахувало частину визначеного у довідці №П-16-2960/16-01 страхового стажу позивача, а саме період з 08.03.1988 по 09.01.1994. Отже, даний період на час розгляду справи в суді не є спірним та вже самостійно зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Водночас, з аналізу наданої як до пенсійного фонду, так і до суду довідки №П-16-2960/16-01 вбачається, що на посаду санітарки оперативного блоку хірургічного відділення Вінницької міської ради №1 позивач була прийнята з 04.06.1987 згідно наказу №87к від 02.06.1987.

Відповідно, до страхового стажу позивача також належить зарахувати період з 04.06.1987 по 08.03.1988, тобто період з дати працевлаштування санітаркою до дати виходу у відпустку по догляду за дитиною.

Визначаючись щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з дня звернення за її призначенням, а саме з 21.04.2022, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 станом на 21.04.2022 (день первинного звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії) виповнилося 50 років, вона народила п`ять дітей та мала понад 15 років страхового стажу.

Таким чином, станом на 21.04.2022 позивач відповідала всім умовам для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV.

При цьому, оскільки заява про призначення пенсії подана позивачем 21.04.2022, тому суд вважає обґрунтованим твердження позивача про можливість призначення пенсії саме з цієї дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У пункті 145 рішення від 15.11.96 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У рішенні від 16.09.2015 у справі N 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом від 09.07.2003 № 1058-IV. Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені також законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Отже, виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV з 21.04.2022.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №80 від 22.04.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 на посаді санітарки операційного блоку хірургічного відділення Вінницького міської ради №1 з 04.06.1987 по 08.03.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 21.04.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна