Справа № 320/2269/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2269/21 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тетіївської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визнання протиправною відмови виконавчого комітету Тетіївської міської ради щодо виплати середньої заробітної плати, одержаної позивачем на посаді Тетіївського міського голови на період працевлаштування на підставі частини другої статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" та зобов`язання виплачувати середню заробітну плату, яку отримував позивач на посаді Тетіївського міського голови з моменту звільнення 02.12.2020 до працевлаштування.

Позов обґрунтований протиправністю відмови відповідача у виплаті позивачеві середньої заробітної плати за шість місяців, як це передбачено частиною другої статті 33 Закону України "Про статус місцевих депутатів", а також відсутністю у відповідача можливості працевлаштування позивача після закінчення його повноважень.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року позов задоволено:

- визнано протиправною відмову виконавчого комітету Тетіївської міської ради щодо виплати середньої заробітної плати, яку одержав ОСОБА_1 на посаді Тетіївського міського голови на період працевлаштування на підставі частини другої статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад";

- зобов`язано виконавчий комітет Тетіївської міської ради виплатити середню заробітну плату, яку отримував ОСОБА_1 на посаді Тетіївського міського голови з моменту звільнення 02.12.2020 до працевлаштування, але не більше ніж за 6 місяців;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Тетіївської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що відповідачем вивчено копію листа ТОВ «ТАК АГРО», про відмову ОСОБА_1 у працевлаштуванні, яка на думку апелянта є формальною відпискою, яка за своїм змістом порушує гарантоване право позивача щодо надання попередньої, або рівнозначної роботи. У зв`язку з цим, виконавчим комітетом Тетіївської міської ради лисієм № 02-30/22 від 19.01.2021 позивачу роз`яснено його гарантоване право, передбачене ч. 2 ст. 33 Закону № 93-IV щодо працевлаштування за попереднім місцем роботи, а також на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Тобто, законодавчо, подальші трудові відносини у позивача, якого звільнено на підставі ч. 5 ст. 36 КЗпП України, мали б відбуватися з ТОВ «ТАК - АГРО», яким порушено гарантовані права позивача.

Апелянтом, заявлено клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні (без обґрунтування) за участю представника відповідача.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, та у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи встановила, що дана справа судом першої інстанції розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відтак, враховуючи вище викладене колегія суддів доходить висновку що клопотання апелянта є необґрунтованим та безпідставним і не підлягають задоволенню.

Позивачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Позивача 08.11.2010 було звільнено з посади виконавчого директора ТОВ "ТАК Агро" на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП, в зв`язку з обранням на виборну посаду.

Так, 10.11.2010 позивача прийнято на роботу до Тетіївської міської ради в зв`язку з обранням його на посаду міського голови та в подальшому 12.11.2015 та 18.01.2018 позивача було повторно обрано міським головою.

Повноваження Тетіївського міського голови у позивача закінчилися 01.12.2020 у зв`язку з закінченням строку на підставі п.1 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Позивач 01.12.2020 звернувся до ТОВ "Так-Агро" з заявою про поновлення на роботі, на що отримав лист від 01.12.2020, у відповідності до якого позивача повідомлено про неможливість поновлення працевлаштування.

У зв`язку з цим, 18.12.2020 позивач звернувся із заявою до Тетіївського міського голови з проханням на підставі ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" здійснити позивачу виплату середнього заробітку до працевлаштування.

На вказану заяву виконавчим комітетом Тетіївської міської ради листом №02-30/22 від 19.01.2021 позивачу було відмовлено в проведенні вказаних виплат, мотивуючи це тим, що лист від 01.12.2020 ТОВ "Так-Агро" про неможливість працевлаштування позивача є необґрунтованим та рекомендовано повторно звернутися до товариства з заявою та вимагати працевлаштування в судовому порядку.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовллено у нарахуванні та виплаті середньої заробітної плати з дня закінчення повноважень, як голови Тетіївської міської ради, тому звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що станом на день звернення позивача до Тетіївської міської ради був відсутній факт його працевлаштування за попереднім місцем роботи чи надання рівноцінної посади. При цьому, встановлені статтею 33 Закону №93-IV застереження щодо можливості нарахування та виплати позивачу спірних коштів судом не встановлені.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 року N 280/97-ВР (надалі - Закон N 280/97-ВР).

Згідно із частини 5 статті 12 Закону N 280/97-ВР, на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у поза робочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 118 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) встановлено, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно із частин 1, 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі. З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

З аналізу норм права вбачається, що законодавством гарантується право особи на надання, після закінчення її повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади). У той же час, це право може бути реалізовано за умови наявності посади, або іншої рівноцінної посади.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 13 серпня 2020 року по справі N 174/445/16-а, від 26 грудня 2019 року по справі N 570/3880/16-а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Тобто, саме перебування у трудових відносинах безпосередньо до обрання на виборну посаду і є підставою для реалізації гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач до обрання його на виборну посаду (міського голови) займав посаду виконавчого директора у ТОВ "ТАК Агро".

Згідно із листа ТОВ "ТАК Агро" від 01.12.2020, у відповідності до якого позивача повідомлено про неможливість поновлення працевлаштування.

З аналізу норм права та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що у зв`язку з неможливістю працевлаштування на попередній посаді, позивач має право на отримання середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців.

Згідно із частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано суду апеляційної інстанції доказів того, що ТОВ "ТАК Агро" була вакантна посада на яку міг притендувати позивач (виконавчого директора).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час закінчення повноважень позивача, як міського голови, яку він обіймав до обрання на виборну посаду в ТОВ "ТАК Агро", позивач має право на отримання середньої заробітної плати за шість місяців з дня закінчення повноважень міського голови на період працевлаштування та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середню заробітну плату за шість місяців з дня закінчення його повноважень, як міського голови.

Щодо посилання відповідача, що в даному випадку останній не є належним відповідачем, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в листі виконавчий комітет Тетіївської міської ради №02-30/22 від 19.01.2021 не зазначив, що дане питання не належить до їх повноважень та останні не наділені розглядати дане питання.

Щодо посилання апелянта на те, що судом не повідомлялося останнього про розгляд справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться докази надсилання останньому позовної заяви з додатками на електронну адресу (стор. 19 том І).

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тетіївської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: І.О. Грибан

Є.О. Сорочко