Справа № 300/1966/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" серпня 2023 р. справа № 300/1966/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 18.04.2023 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 01.06.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
28.06.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача від 26.06.2023 на відзив. Так, ОСОБА_1 зазначив, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посадах державної служби понад 23 роки, вік 63 роки, а тому має право на пенсію по інвалідності згідно з статею 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2003 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
З 01.03.2019 позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
07.03.2023 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII. До заяви додано копії: паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 25.10.1996 (а.с. 94-99); довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 100); військового квитка серії НОМЕР_2 від 26.04.1977 (а.с. 101-102); довідку від 02.03.2023 № 131 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (а.с. 103-104); посвідчення серії « НОМЕР_3 від 12.08.2014 про проживання в гірському населеному пункті (а.с. 105); посвідчення почесного донора серії НОМЕР_4 від 27.08.2018 (а.с. 106-107); довідки від 02.03.2023 № 132 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (а.с. 108-109); проколу Зеленської сільської ради від 10.04.1992 (а.с. 110-111); протоколу Зеленської сільської ради від 20.07.1994 (а.с. 112); рішення Зеленської сільської ради від 09.04.1999 (а.с. 115); рішення Зеленської сільської ради від 16.04.2006 (а.с. 116-117); рішення Зеленської сільської ради від 19.11.2010 № 1-1/2010 (а.с. 118); рішення Зеленської сільської ради від 28.05.2015 № 2/1 (а.с. 119).
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).
Згідно з частиною третьою статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07.06.2001 за № 2493-III (далі - Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
В статті 2 Закону № 2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування. Так, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Згідно з статтею 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону № 2493-III (в редакції станом на 01.05.2016 року) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Водночас, пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII (далі - Закон № 3723 - ХІІ).
Натомість з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 за № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII). Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктами 10-12 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII.
Згідно з частиною 1 статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пунктів 10-12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (в редакції закону від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року за № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
В пункті 4 частини другої статті 46 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону № 889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Таким чином, відповідно до пункту 4 частини другої статті 46 Закону № 889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.
Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, в спірному випадку належить керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за № 283 (далі - Порядок № 283).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 від 24.03.1977, копія якої долучена до позовної заяви, позивач з 10.04.1992 обраний головою виконкому Зеленської сільської ради, а з 28.05.2015 звільнений з посади сільського голови села Зелене в зв`язку з виходом на пенсію (2-га група інвалідності загального захворювання) (а.с. 24-25).
Факт перебування позивача в період з 11.04.1992 по 28.05.2015 на посадах в органах місцевого самоврядування підтверджується також розрахунком трудового стажу, який міститься в матеріалах справи (а.с. 21-23).
Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.
Таким чином, посади голови виконавчого комітету сільської ради та сільського голови Зеленської сільської ради, на яких позивач працював з 11.04.1992 по 28.05.2015, передбачені статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи № 351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України Про державну службу № 889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України Про державну службу № 889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.
Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.2003 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а з 01.03.2019 позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, в матеріалах пенсійної справи позивача наявна трудова книжка ОСОБА_1 .
Таким чином, з огляду на наявність в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області копії трудової книжки позивача, інформації позивача в заяві від 07.03.2023 про те, що він працює, а також долучених до заяви від 07.03.2023 копій рішень Зеленської сільської ради, пенсійний орган мав можливість дослідити наявність в ОСОБА_1 стажу, що дає право на переведення на пенсію державного службовця згідно статті 37 Закону України "Про державну службу", однак цього не зробив.
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Таким чином, відповідач 2 не був позбавлений можливості, в разі відсутності трудової книжки позивача звернутись до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як пенсійного органу, в якому на обліку перебуває ОСОБА_1 , з метою отримання копії такої трудової книжки. У спірному випадку відповідач 2 мав всі правові підстави для вжиття необхідних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності у позивача стажу державної служби, однак ГУ ПФУ в Харківській області не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж державної служби позивача.
Водночас, суд звертає увагу на те, що він не вправі перебирати на себе повноваження територіального органу Пенсійного Фонду України щодо оцінки доказів, яким не була надана оцінка пенсійним органом, а тому ГУ ПФУ в Харківській області необхідно надати оцінку трудовій книжці ОСОБА_1 , долучених до заяви позивача рішень Зеленськогої сільської ради, в частині визначення стажу державної служби позивача при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 про переведення з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу».
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі № 466/6057/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17, від 22.06.2021 у справі № 308/67/17.
Враховуючи, що ГУ ПФУ в Харківській області не дослідив належно та добросовісно вказаних обставин, то ефективним способом захисту порушеного права позивача в цій справі буде зобов`язання саме вказаного відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правової оцінки суду, наданої судом у рішенні. Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 29.11.2022 у справі № 431/991/17.
Отже, в задоволенні решти позовних вимог до відповідача 2 та в позові до відповідача 1 належить відмовити.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Сторонами не понесено судових витрат у справі.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні решти позову.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , село Зелене, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78730.

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ідентифікаційний код 14099344, Майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61022.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.