Справа № 127/16491/23
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/124/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2023 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,Дернової В.В.,
при секретарі Марунич М.О., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ковальчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної полції у Вінницькій області та Інспектора патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції Сірко Назарія Петровича про скасування постанови серії ЕАС № 7071147 від 28.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Інспектора патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції Сірко Назарія Петровича про скасування постанови серії ЕАС № 7071147 від 28.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 28.05.2023 відповідачем було винесено постанову ЕАС7071147, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. Відповідно до постанови, 28.05.2023 року о 22:12 год. в м. Вінниці по вул.. Хмельницьке шосе, 11, позивач керуючи ТЗ марки Volkswagen Jetta НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «рух по смугах», а саме зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4. ґПДР України.

Позивач зазначає, що факти викладені у постанові не відповідають дійсним обставинам, зокрема зазначає, що інспектор, не об`єктивно з`ясував обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи, а тому просить винесену постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасувати, а провадження у справі закрити.

20 червня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання про заміну належного відповідача, а саме: інспектор патрульної поліції у вінницькій області Сірко Назарій Петрович, являється співробітником Департаменту патрульної поліції, а не Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, а тому виникає необхідність замінити у справі за позовом ОСОБА_1 не належного відповідача Головне управління Національної поліції у Вінницькій області на належного Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

Так, відповідно до частини 3ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (ч. 4ст. 48 КАС України).

Враховуючи вищевказане, суд встановив, що адміністративний позов пред`явлений не до тієї особи, яка повинна за ним відповідати.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заміна неналежної сторони не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи, позивач не заперечує щодо заміни неналежного відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав заміни неналежного відповідача Головне управління Національної поліції в Вінницькій області, на належного відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

27 червня 2023 року судом зареєстровано відзив на позову заяву, в якому представник УПП у Вінницькій області ДПП просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Крім того, долучає до відзиву на адміністративний позов відеофіксацію з портативного відео реєстратора поліцейського та відеокамер спостереження, на якій зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем та процес винесення оскаржуваної постанови.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові, зокрема просив застосувати ст.18 КУпАП, тобто взяти до уваги, що позивач діяв у стані крайньої необхідності. Додатково заявив клопотання про допит свідків, а саме тещі позивача - ОСОБА_2 та дружини позивача ОСОБА_3 , які на момент порушення ПДР були в автомобілі, однак суд визнав недоцільним допит свідків, в зв`язку з наявністю достатніх доказів в матеріалах справи.

Представник відповідача всудовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.05.2023 відповідачем було винесено постанову ЕАС7071147, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. Відповідно до постанови, 28.05.2023 року о 22:12 год. в м. Вінниці по вул.. Хмельницьке шосе, 11, позивач керуючи ТЗ марки Volkswagen Jetta НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «рух по смугах», а саме зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4. ґПДР України.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Частиною першою ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст.9Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст.279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, дорожній знак 5.16 є інформаційно-вказівним. Знак показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Відповідно до п. 8.4.ґ ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Із змісту спірної постанови слідує, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, здійснив рух прямо.

При цьому, у спірній постанові серії ЕАС № 7071147 від 28.05.2023 року вказано про долучення відео 472285, також до відзиву долучено відео із камер спостереження.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, оцінюючи докази, надані в обґрунтування складеної постанови, а саме відео із нагрудної камери поліцейського та із камер відеоспостереження, суд вважає їх належними, а зафіксовані на них обставини не викликають обґрунтованого сумніву в тому, що позивач ОСОБА_4 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху.

Зокрема, оглядом матеріалів відеозапису із камер відеоспостереження судом встановлено, що автомобіль позивача здійснив зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, здійснив рух прямо, що підтверджує порушення позивачем правил ПДР України. Крім того, відповідно до відео з портативного відео реєстратора поліцейського позивач неодноразово погоджується із вчиненням ним адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд доходить до переконання, що ОСОБА_1 керуючи ТЗ марки Volkswagen Jetta НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «рух по смугах», а саме зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4. ґ ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

В свою чергу обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 у справі №760/2846/17.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він не може бути притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки через погане самопочуттям свого тестя ОСОБА_5 і необхідності купити йому ліки, позивач порушив Правила дорожнього руху, в стані крайньої необхідності, що у свою чергу виключає можливість застосування відповідного адміністративного стягнення.

Проте такі доводи позивача, які викладені ним в позовній заяві суд вважає такими, що не впливають на притягнення його до адміністративної відповідальності та не виключають ознак адміністративного правопорушення, виходячи з такого.

Так, норми ст.17 КУпАП визначають, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, а ст.18 цього Кодексу передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто, засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Також, стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана "передчасна" і "спізніла" крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

Тож, саме посилання особи, стосовно якої здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, на існування крайньої необхідності у вигляді поганого самопочуття чи придбання ліків, не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень ст. ст. 17, 18 КУпАП, а має відповідати фактичним обставинам справи та не викликати сумнівів щодо наявності крайньої необхідності, що повинно бути співставлено з наявними в матеріалах справи доказами, іншими обставинами, що зумовили крайню необхідність.

Під час розгляду даної справи не встановлено належними доказами, що дії позивача були вчинені ним у стані крайньої необхідності, які відповідачем кваліфіковані як адміністративне правопорушення.

Позивачем не надано доказів, на підтвердження раптового погіршення стану здоров`я його тестя ОСОБА_5 саме 28.05.2023, які б свідчили про порушення ним Правил дорожнього руху у стані крайньої необхідності.

За встановлених судом обставин справи, дії позивача не є такими, що вчинені ним у стані крайньої необхідності.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, а факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 9, 122, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 72, 77, 242, 244, 246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою КМ України № 1306 від 10, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Інспектора патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції Сірко Назарія Петровича про скасування постанови серії ЕАС № 7071147 від 28.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя