Справа № 760/33412/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Єгорової Н.М.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 09.09.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача протиправними;

- скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення 9 (далі - КУпАП): серії ВМ №00000862 від 05.11.2021; серії ВМ №00000864 від 05.11.2021; серії ВМ №00000876 від 05.11.2021; серії ВМ №1078 від 12.11.2021; серії ВМ №00001132 від 15.11.2021; серії ВМ №00001139 від 15.11.2021; серії ВМ №00001200 від 16.11.2021; серії ВМ №00001332 від 18.11.2021;

- закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 09.09.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваних постанов є протиправним.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у листопаді 2021 року відносно позивача, як відповідальної особи транспортного засобу марки МАN ТGА 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , було винесено ряд постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП в вигляді штрафу, а саме: рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів навантаження на одну вісь транспортного засобу, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР)

Так, 05.11.2021 винесено постанови серії ВМ №00000862 якою встановлено, що 31.10.2021 о 09-24 за адресою М-02, км. 0+606, Чернігівська область, перевищення нормативних параметрів навантаження на одну вісь транспортного засобу становило 5,651 тон - 16651 кг. замість дозволених 11000 кг; серії ВМ №00000864, якою встановлено, що 29.10.2021 о 13-50 за адресою М-02, км. 0+606, Чернігівська область перевищення нормативних параметрів навантаження на одну вісь транспортного засобу становило 5,651 тон - 16651 кг. замість дозволених 11000 кг; серії ВМ №00000876 якою встановлено, що 28.10.2021 о 14-16 за адресою М-02, км. 0+606, Чернігівська область перевищення нормативних параметрів навантаження на одиночну вісь транспортного засобу становило 4,438 тон. - 15438 кг. замість дозволених 11000 кг.

12.11.2021 винесено постанову серії ВМ №00001078 якою встановлено, що 12.11.2021 о 08-33 за адресою М-03 Київ-Харків-Довжанський, км. 81+000, перевищення нормативних параметрів навантаження на одиночну вісь транспортного засобу становило 3,21 тон. - 14210 кг. замість дозволених 11000 кг.

15.11.2021 винесено постанови серії ВМ №00001132 якою встановлено, що 14.11.2021 о 08-56 за адресою М-03 Київ-Харків-Довжанський, км. 81+000, перевищення нормативних параметрів навантаження на одиночну вісь транспортного засобу становило 3,378 тон. - 14378 кг. замість дозволених 11000 кг; серії ВМ №00001139 якою встановлено, що 13.11.2021 о 20-29 за адресою М-03 Київ-Харків-Довжанський, км. 81+000, перевищення нормативних параметрів навантаження на одиночну вісь транспортного засобу становило 3,308 тон. - 14308 кг. замість дозволених 11000 кг.

16.11.2021 винесено постанову серії ВМ №00001200 якою встановлено, що 15.11.2021 о 21-22 за адресою М-06 Київ-Чоп, км. 24+100, перевищення нормативних параметрів навантаження на одиночну вісь транспортного засобу становило 3,116 тон. - 14116 кг. замість дозволених 11000 кг.

18.11.2021 винесено постанову серії ВМ №00001332 якою встановлено, що 18.11.2021 о 08-51 за адресою М-03 Київ-Харків-Довжанський, км. 81+000 перевищення нормативних параметрів навантаження на одну вісь транспортного засобу становило 3, 378 тон - 14490 кг. замість дозволених 11000 кг.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про відсутність підстав вважати, що притягнення позивача до відповідальності не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Пунктом 1.9. ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

- п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно;

- однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %;

- двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %;

- трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Згідно примітки до наведеної статті, підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, та чого не заперечено позивачем, транспортний засіб, який зафіксований в оскаржуваних постановах належить позивачу, а відтак він є належним суб`єктом відповідальності за правопорушення згідно частини другої статті 132-1 КУпАП.

При цьому, обставини укладення договору оренди цього транспортного засобу та процедура реєстрації його належного користувача не звільняють позивача як власника від встановленої законом відповідальності.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі - Порядок).

Згідно з пунктів 2, 16 Порядку посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 163.

Відповідно до пункту 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно пункту 2 Порядку система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункту 7 Порядку).

Відповідно до пункту 12 Порядку автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Таким чином фіксація спірного адміністративного правопорушення може здійснюватися технічними засобами, які здійснюють таку фіксацію в автоматичному режимі.

Відповідно до пунктів 8, 13 Порядку вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 163.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Відтак, технічні засоби, які здійснюють фіксацію порушень в автоматичному режимі, мають відповідати вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність та Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, фіксацію спірних порушень здійснено за допомогою спеціальних технічних засобів. При цьому, відповідні сертифікати та свідоцтва про повірку технічних засобів, наявні у матеріалах справи.

Щодо доводів позивача про те, що в оскаржуваних постановах не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 17 Порядку у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Згідно статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, вони містять всю необхідну інформацію, передбачену як Порядком, так і КУпАП.

Норми чинного законодавства не передбачають обов`язкового посилання у постанові на вид (клас) транспортного засобу, дозволену та фактичну масу транспортного засобу, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, марка, модель, державний номерний знак причепу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги тощо.

Рух транспортного засобу із напівпричепом (автопоїзд, транспортний состав) жодним чином не впливає на кваліфікацію спірних порушень. Відсутність же в оскаржуваних постановах посилань на те, що транспортний засіб не є контейнеровозом, також є безпідставним. Позивач не надає доказів того, що його транспортний засіб є контейнеровозом, про тому, що з матеріалів фотофіксації вбачається протилежне.

У свою чергу, беручи до уваги ту обставину, що позивач заперечує наявність та достовірність інформації щодо вагових параметрів та інших даних, які враховуються при обчисленні відсотку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, то на відповідача, в силу вимог частини другої статті 77 КАС покладається обов`язок доведення наявності та достовірності відповідних даних, а так само і правильності розрахунку відсотку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Так, відповідачем до суду першої інстанції подавалися відомості щодо виміряних технічними засобами вагових та інших параметрів транспортного засобу, які враховані при обчисленні відсоткового перевищення дозволених вагових параметрів. Проте, з огляду на те, що вказані документи не засвідчені та подані разом із відзивом на позов, який не містив підпису особи, яка чого подала, то з метою офіційного з`ясування обставин справи, відповідні докази були витребувані судом апеляційної інстанції та надані відповідачем через систему Електронного суду.

Так, надані відповідачем до суду апеляційної інстанції докази щодо виміряних в автоматичному режимі фактичні вагові параметри транспортного засобу позивача є чіткими, цілком зрозумілими та такими, що у повній мірі дозволяють визначити відсоток перевищення дозволених вагових норм.

Посилання ж позивача на незрозумілість вказаних параметрів не позбавляє його права звернення до компетентних суб`єктів за отриманням відповідних роз`яснень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів враховує, що з урахуванням вказаних даних, позивач не спростував правильності арифметичного розрахунку відсоткового перевищення вагових параметрів транспортних засобів, що вказані в оскаржуваних постановах. Тому, суд апеляційної інстанції правильність такого розрахунку не ставить під сумнів.

Відтак, зважаючи, що за спірними транспортними засобами було встановлено перевищення дозволених вагових параметрів, встановлених пунктом 22.5 ПДР, то позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Щодо доводів про порушення відповідачем та судом першої інстанції норм процесуального права, то колегія суддів зазначає таке.

Матеріали справи, дійсно, не містять доказів отримання позивачем відзиву на позову заяву разом із долученими до нього документами. Також, як вже зазначалося, наявний у матеріалах справи примірник відзиву на позовну заяву не підписаний. Водночас, наведені обставини не призвели до неправильного вирішення спору судом першої інстанції, а відповідні недоліки доказів були фактично усунуті під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Доводи щодо невирішення судом клопотання позивача про витребування доказів повноважень осіб, які підписали оскаржувані постанови, колегія суддів відхиляє, оскільки жодного обґрунтування тому, яким чином наведені обставини свідчать про неправомірність оскаржуваних постанов, позивач не навів. Окрім того, відповідні докази були надані відповідачем до суду апеляційної інстанції.

У разі ж якщо позивач вважає, що суд першої інстанції допустив помилку у вказівці дати рішення, то він вправі звернутися до суду першої інстанції з клопотанням щодо виправлення цієї описки. У свою чергу, вказані доводи не свідчать про неправильне вирішення спору.

Зважаючи на викладене, вказані скаржником порушення норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення у відповідності до абзацу другого частини третьої статті 317 КАС. Обставини ж порядку направлення судового рішення не впливають на його правомірність, а тому відповідні доводи скаржника суд апеляційної інстанції відхиляє.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 09.09.2022 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя Н.М. Єгорова