Справа № 340/5723/22
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 340/5723/22
(суддя Момонт Г.М., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі №340/5723/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 грудня 2022 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі відповідач-2) згідно з яким, просить:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №76 від 02.11.2022 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі Закону України ч.1 ст.86 «Про прокуратуру» № 1697-VII;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII з дня звернення, тобто з 28.10.2022 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на підставі Закону України ч.1 ст.86 «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року позов задоволено.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії №76 від 02 листопада 2022 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 жовтня 2022 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №76 від 02.11.2022 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії з підстав не зарахування до вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» періоду служби на посадах слідчого з 26.04.2001 року по 17.05.2004 року, що суперечить вимогам закону, так як відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» стаж роботи на посаді слідчого зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 28.10.2022 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Прийняти нову постанову у справі №340/5723/22, якою зобов`язати відповідача-2 призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 28.10.2022 року, зарахувавши до вислуги років час роботи з 26.04.2001 року по 09.06.2002 року на посаді слідчого відділення розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку відділу Жовтневого РВ Маріупольського міського управління; з 10.06.2002 року по 17.05.2004 року на посаді слідчого відділення Слов`янського районного відділу. В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі №340/5723/22 залишити без змін.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що належним способом захисту та поновлення порушеного права буде зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію та зарахувати періоди його роботи з 26.04.2001 року по 09.06.2002 року, з 10.06.2002 року по 17.05.2004 року до вислуги років для призначення пенсії за ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 28.10.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» (а.с.81).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії №76 від 02.11.2022 р. відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 (а.с.15, 79). Рішення мотивоване тим, що вислуга років заявника, що дає право на пенсію згідно ст.86 Закону №1697, станом на 02.11.2022 р., становить 23 роки 02 місяці 20 днів, з них стажу роботи на посадах прокурорів 23 роки 02 місяці 20 днів. До вислуги років не зараховано період служби в органах внутрішніх справ з 26.04.2001 року по 17.05.2004 р., так як відсутня інформація, що займана посада відноситься до посад начальницького складу органів внутрішніх справ (а.с.79).

Відповідно до положень статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що позивач оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача-2 призначити йому пенсію та в частині вимог апеляційної скарги про зобов`язання відповідача зарахувати періоди його роботи з 26.04.2001 року по 09.06.2002 року, з 10.06.2002 року по 17.05.2004 року до вислуги років для призначення пенсії за ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», суд апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 308 КАС України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 86 Закону №1697 передбачено, що Прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Згідно з ч.2 ст.86 Закону №1697 пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 6 статті 86 Закону №1697 визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до ч.8 ст.86 Закону №1697 право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах. Як з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 проходив службу на таких посадах:

- з 26.04.2001 р. по 09.06.2002 р. слідчий відділення розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого районного відділу Маріупольського міського управління;

- з 10.06.2002 р. по 17.05.2004 р. слідчий слідчого відділення Слов`яносербського районного відділу;

- з 17.09.2004 р. по 23.12.2004 р. помічник прокурора Слов`яносербського району Луганської області;

- з 24.12.2004 р. по 23.01.2006 р. старший помічник прокурора Слов`яносербського району Луганської області;

- з 24.01.2006 р. ро 18.02.2010 р. старший помічник прокурора міста Лисичанська Луганської області;

- з 19.02.2010 р. по 17.07.2011 р. прокурор відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство прокуратури Луганської області;

- з 18.07.2011 р. 05.12.2011 р. прокурор відділу нагляду за виконанням законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та досудовим слідством управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Луганської області;

- з 06.12.2011 р. по 11.12.2012 р. старший прокурор відділу нагляду за виконанням законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та досудового слідства управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Луганської області;

- з 12.12.2012 р. по 11.04.2013 р. старший прокурор відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Луганської області;

- з 12.04.2013 р. по 24.03.2014 р. старший прокурор прокуратури міста Сєвєродонецька Луганської області;

- з 25.03.2014 р. по 14.12.2015 р. прокурор прокуратури міста Сєвєродонецька Луганської області;

- з 15.12.2015 р. по 14.06.2020 р. прокурор Сєвєродонецької прокуратури Луганської області;

- з 15.06.2020 р. по 15.06.2020 р. прокурор Лисичанської окружної прокуратури Луганської області;

- з 16.06.2020 р. по 14.03.2021 р. начальник Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області;

- з 15.03.2021 р. прокурор Лисичанської окружної прокуратури Луганської області (а.с.18, 20-21, 22-26).

Зважаючи на те, що частиною 6 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що стаж роботи на посаді слідчого зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію, суд першої інстанції обґрунтовано скасував рішення відповідача-2 №76 від 02.11.2022 року з підстав не зарахування до вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697 періоду служби на посадах слідчого з 26.04.2001 року по 17.05.2004 року.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач звертаючись до суду з позовом, питання щодо зобов`язання відповідача зарахувати до вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697 періоду служби на посадах слідчого з 26.04.2001 року по 17.05.2004 року не порушував.

Відповідно до частини 5 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що позивачем не заявлялася вимога про протиправність дій відповідача-2 щодо не зарахування до вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697 періоду служби на посадах слідчого з 26.04.2001 року по 17.05.2004 року, зазначені вимоги на стадії апеляційного розгляду не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції навіть за умови їх обґрунтованості, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується обраного способу захисту порушеного права, то суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17, вказано, що єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою. При цьому за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим. У цій же справі Верховний Суд вказав, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, не надав оцінку відомостям, наявним або відсутнім у трудовій книжці позивача, в той час як суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено повноваження суду у разі задоволення позову прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно зі ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для ефективного захисту прав позивача позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення №76 від 02 листопада 2022 року та, з огляду на наявність дискреційних повноважень при прийнятті рішень про призначення чи відмову в призначенні пенсії, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі №340/5723/22 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва