Справа № 200/2264/22
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року справа №200/2264/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 200/2264/22 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову від 11.01.2022 № 328065 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

В обгрунтування позову зазначила, що 08.12.2021 підрозділом Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача Mersedes-Benz з реєстраційним номером НОМЕР_1 щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом.

На наслідками перевірки складено акт № 323186 від 08.12.2021, на підставі якого відповідачем 11.01.2022 прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача в сумі 17000 гривень за порушення ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме не забезпечення водія оформленим щоденним листком праці та відпочинку режимів праці та відпочинку водія (тахокарти).

Постанова є протиправною, оскільки як перевізник, позивач не може фізично проконтролювати дії водія щодо своєчасності встановлення тахокарт до тахографа, а тому не може нести відповідальність за це порушення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідачем прямо підтверджено вину водія щодо не оформлення щоденного реєстраційного листка обліку праці та відпочинку водія за 08.12.2021 (тахокарта).

Тобто, саме водій зобов`язаний своєчасно встановлювати, змінювати і заповнювати тахокарти та забезпечувати їх належне зберігання.

Проте, суд першої інстанції ототожнив обов`язок водія транспортного засобу з обов`язком перевізника, що не відповідає нормам матеріального права.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою підприємцем з 01.06.2018, здійснює внутрішні вантажні перевезення наземним транспортом за кодом КВЕД 41.49 Вантажний автомобільний транспорт.

08 грудня 2021 року посадовими особами Східного міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки на а/д Н-08 (712 км) Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя - Маріуполь проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача сідловий тягач Е Mersedes-Benz з реєстраційним номером НОМЕР_1 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, про що складено відповідний акт № 323186 від 08.12.2021.

В акті визначено порушення позивачем ст. 34 Закону України Про автомобільний транспорт, п. 6.1 наказу МТЗУ 340 від 07.06.2010, п. 3.3 наказу МТЗУ 385 від 24.06.2010 під час надання послуг з перевезення вантажів, а саме - не забезпечення перевізником водія оформленим щоденним листком праці та відпочинку режимів праці та відпочинку водія (тахокарти), чим порушено ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт.

Також до акту перевірки від 08.12.2021 працівниками відповідача виписаний протокол перевірки та адаптації тахографа транспортного засобу та відтворені фото до нього.

Позивачу направлено запрошення на комісію з розгляду виявлених порушень, засідання призначено на 11.01.2022.

11.01.2022 відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій області Укртрансбезпеки на підставі акту від 08.12.2021 прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 328065 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

Відповідно до технічного паспорту вантажний автомобіль Mersedes-Benz (сідловий тягач Е) з реєстраційним номером НОМЕР_1 належить позивачу.

Позивачем не заперечується наявність порушень ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, встановлених під час перевірки.

Позивач вважає, що за виявлене порушення перевізник не може нести відповідальність, оскільки не може фізично проконтролювати дії водія щодо своєчасності встановлення тахокарт до тахографа.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що на законодавчому рівні відповідальність за вчинені позивачем правопорушення встановлена не до водіїв, а до перевізників.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України Про автомобільний транспорт № 2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2344).

Згідно статті 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

На підставі статті 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Як визначено частиною першою статті 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону № 2344 документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 затверджена Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385).

За приписами пункту 1.3 Інструкції № 385 ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно пункту 3.1 Інструкції № 385, виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

На підставі пункту 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Як визначено пунктами 3.5, 3.6. Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); а також забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами.

Відповідно до пункту 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Згідно пункту 1.3 Положення № 340, його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

На підставі пункту 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Як визначено пунктом 6.2 Положення № 340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Відповідно до пункту 6.3. Положення № 340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Таким чином, для водія, який здійснює регулярні пасажирських перевезення на міжміському автобусному маршруті протяжністю понад 50 км чи водія вантажного автомобілю з повною масою понад 3,5 тонн законодавством передбачена можливість вибору, або використовувати тахограф (за його наявності) або вести контрольну книжку водія.

Як свідчать матеріали справи під час проведення перевірки встановлено перевезення вантажів за відсутності на час перевірки документів, визначених ст. 48 Закону № 2344, а саме: не оформлено щоденний реєстрацій листок обліку праці та відпочинку водія ОСОБА_2 за 08.12. (тахокарта), передбачений п.6.1 Положення № 340 та п. 3.3 Інструкції № 385.

На підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, вантаж перевозився на транспортному засобі автомобілі Mersedes-Benz (сідловий тягач Е) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , яка здійснює внутрішні вантажні перевезення наземним транспортом за кодом КВЕД 41.49 Вантажний автомобільний транспорт.

Оскільки Законом № 2344 встановлена відповідальність за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону саме перевізників, а не водіїв, тому відповідачем правильно прийнята постанова від 11.01.2022 № 328065 про застосування адміністративно-господарського штрафу саме до ОСОБА_3 , як автомобільного перевізника, який порушив приписи ст. 48 Закону № 2344 - надавав послуги з перевезення вантажу, на момент перевірки у водія був відсутній щоденний реєстраційний листок праці та відпочинку водія (тахокарта), що передбачено законодавством.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови від 11.01.2022 № 328065, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 200/2264/22 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 200/2264/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 10 серпня 2023 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв