Справа № 460/24685/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/24685/22 пров. № А/857/714/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року, прийняте суддею Нор У.М. у місті Рівному у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач ) про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у здійсненні перерахунку грошової допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення; зобов`язання перерахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення у 2016 та 2017 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачену суму; визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у здійсненні перерахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення; зобов`язання перерахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у 2017 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачену суму.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 позов задоволено.

Суд виходив з того, що віднесення щомісячної додаткової грошової винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Судом встановлено, що станом на час виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Індексація грошового забезпечення позивачу виплачена на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2022 у справі №460/11943/21.

Дії відповідача щодо відмови перерахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017, грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2017 роки, з урахуванням отриманої ним індексації грошового забезпечення, є протиправними.

Позивач має право звертатися до суду з позовними вимогами про стягнення грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань без обмеження будь-яким строком, а тому посилання відповідача на пропуск позивачем строку, встановленого ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, є безпідставним, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.06.2020 у справі № 820/1106/16.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена статтею 15 Закону № 2011-XII. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати. Винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2018 №233 ОСОБА_1 , звільненого наказом від 19.09.2018 №40-РС у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 20.09.2018.

Відповідно до цього наказу зобов`язано виплатити позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 119 % від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби 10 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавку за вислугу років за період з 01 вересня по 20 вересня 2018 в повному розмірі, грошову компенсацію за невикористані 12 днів часини щорічної відпустки, одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби.

Військова частина НОМЕР_1 у 2016 - 2017 роках нарахувала та виплатила позивачу грошову допомогу на оздоровлення, а у 2017 також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються, а тому в силу вимог ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

З довідки про грошове забезпечення позивача від 11.08.2021 №3/802 судом встановлено, що у період з 01.2016 по 20.09.2018 позивачу нараховувалася щомісячна додаткова грошова винагорода.

На підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2022 у справі №460/11943/21 позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 82345,85грн., що підтверджено випискою по картковому рахунку з банку.

Не погоджуючись і розрахунком виплачених сум грошового забезпечення, позивач 07.07.2022 звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку суми грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 вiдповiдно.

Листом від 21.07.2022 №3/935 відповідач повідомив позивача про те, що під час проходження ОСОБА_1 . вiйськової служби у військовій частині НОМЕР_1 йому була виплачена грошова допомога на оздоровлення:

- за 2016 згідно наказів командира Військової частини НОМЕР_1 №20 від 18.08.2016 в розмірі місячного грошового забезпечення;

- за 2017 згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №128 від 29.05.2017 в розмірі місячного грошового забезпечення.

Також ОСОБА_1 була виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2017 згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №323 від 22.12.2017 в розмірі місячного грошового забезпечення.

Зауважено, що щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення у складову щомісячного грошового забезпечення не входить згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260.

Враховуючи вищевикладене, повідомлено, що Вiйськовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Щомісячна додаткова грошова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889) та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 № 595, виданим на виконання Постанови № 889 (далі - Інструкція № 595).

У підпункті 2 пункту 1 Постанови № 889 установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Згідно з п. 5 Інструкції № 595 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій), - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п. 8 Інструкції № 595).

Поряд з цим, Інструкція № 595 втратила чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 № 550, яким затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція № 550), відповідно до пункту 1 якої Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Пунктами 5, 8, 9 Інструкції № 550 передбачено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Крім цього, наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція № 260), пунктом 33.1 якої передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги (п. 33.2 Інструкції № 260).

Висновки, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2021 у справі № 825/997/17 (які висловлені і в постановах Верховного Суду 21 грудня 2021 у справі № 820/3423/18, від 21 листопада 2018 у справі № 824/166/15-а), установлюють, що за змістом Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 № 671 (у редакції, чинній на час затвердження Інструкції № 550), одним з основних завдань Міністерства оборони України як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, було встановлення порядку грошового забезпечення.

Зазначене повноваження Міністерства оборони України корелюється із п. 1 Інструкцій № 550 та 595.

Водночас Велика Палата Верховного Суду наголосила, що встановлення підзаконним нормативно правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.

Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону № 2011-ХІІ та Постанови № 889, а не Інструкцій № 595 та № 550.

Нормами Закону № 2011-ХІІ також встановлено право військовослужбовців на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

З наведених вище мотивів до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Інструкції № 260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Ураховуючи викладене, колегія судів зауважує, що вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення розрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення без урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди із зобов`язанням здійснити перерахунок вказаних сум з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, враховуючи раніше виплачену суму, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд зазначає, що вказана матеріальна розраховується з розміру місячного грошового забезпечення, до складу якого, в свою чергу, входить додаткова грошова винагорода, а тому вказані виплати повинні здійснюватися з урахуванням такої додаткової грошової винагороди.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №520/7308/21.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині задоволення позовних вимог, що стосуються перерахунку грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань в 2017 та на оздоровлення у 2016-2017 роках з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 460/24685/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар