Справа № 303/7305/23
Суддя: Кость В. В.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Мукачево Справа №303/7305/23

2-а/303/55/23

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє Пензеник Віталій Іванович

до відповідача: Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє Пензеник Віталій Іванович звернувся до суду із вищевказаним позовом.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що матеріали справи не містять доказів сплати позивачем судового збору за судовий розгляд заявлених вимог немайнового характеру або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 у справі № 543/775/17, яка в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для врахування судами.

При цьому, заявлене позивачем клопотання щодо звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

На підставі частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Фактичний аналіз змісту вищевказаних законодавчих норм свідчить про те, що процесуальна можливість зменшення судом належних до оплати судових витрат, зокрема й судового збору, належить до дискреційних повноважень суду, а тому немає імперативного характеру.

В свою чергу судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абзаці другому п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, позивач в обґрунтування скрутного матеріального стану посилається на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Однак, відомості, надані позивачем свідчать лише про те, що позивач не отримував доходи за період з четвертого кварталу 2022 року по перший квартал 2023 року.

Разом із тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що ним не було отримано дохід за другий квартал 2023 року до дня звернення до суду з позовною заявою та, що він не може сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

При цьому, слід зазначити, що сама по собі відсутність доходів, які підлягають оподаткуванню і обліковуються органами ДПС, не свідчить про скрутне матеріальне становище. Доказів про відсутність інших джерел доходів позивач не надав.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали клопотання не містять належних і допустимих доказів на підтвердження майнового стану позивача, які б давали підстави для задоволення клопотання про його звільнення від сплати судового збору суду не надано.

Разом з тим, зменшення розміру належних до сплати судових витрат є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду з позовною заявою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

За таких обставин, враховуючи характер визначених у позові спірних правовідносин, предмет спору, подані до суду докази та доводи позивача у позовній заяві, забезпечуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку, підстав для задоволення вимог позивача щодо звільнення від сплати судового збору суд не вбачає.

Таким чином, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню, позивачу за подання вказаної позовної заяви слід сплати судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що у відповідності до частини 2 ст. 26 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Згідно з частиною першою ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Як встановлено судом, позивач не надав суду, будь яких доказів, щодо свого зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи перебування.

Відповідачем по справі зазначений Департамент патрульної поліції, місцезнаходження якого: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений можливості визначити підсудність даної справи Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області, а тому пропонує позивачу надати суду належні докази щодо підтвердження зареєстрованого свого місця проживання чи перебування.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 133, 160, 161, 169, 248, 286 Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

4. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

5. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною четвертою ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

6. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость