Справа № 280/6280/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6280/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року (суддя Татаринов Д.В., повне судове рішення складено 21 квітня 2023 року) в справі № 280/6280/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення пенсії, визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення про відмову у поновленні пенсії, викладену в листі ГУ ПФ України у Запорізькій області від 17 серпня 2022 року № 8552-7896/1-02/8-0800/22, зобов`язання призначити виплату пенсії, починаючи з 01 серпня 2022 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 28 вересня 2022 року в порядку звернення громадян відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 28 вересня 2022 року з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення в адміністративній справі № 280/6280/22; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що позивач не зверталась із заявою встановленого зразка про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання із виконанням всіх необхідних умов Порядку № 22-1, тому звернення позивача розглянуті в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надані відповідні роз`яснення. Зокрема, позивачем не дотримано вимоги щодо особистого звернення або через законного представника, звернення із заявою встановленого зразка та необхідними документами.

Також вважає неспівмірною заявлену суму витрат на правничу допомогу. Звертає увагу, що позивач не була позбавлена можливості скористатися правом на надання безоплатної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданим Джанкойським МВС України в Криму 12 травня 1997 року. Позивач була зареєстрована за місцем проживання в Цілиній с/р Джанкойського району Республіки Крим, остання адреса реєстрації АДРЕСА_1 , знята з реєстрації 26 квітня 2017 року та зареєстрована за місцем проживання АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції вважав, що позивач має право на пенсію підтверджено копією трудової книжки від 01 вересня 1972 року, копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З метою поновлення виплати пенсії 05 серпня 2022 року позивач звернулась за місцем реєстрації до ГУ ПФУ у Запорізькій області із заявою про виплату пенсії за віком.

Листом ГУ ПФУ у Запорізькій області від 17 серпня 2022 року № 8552-7896/І-02/8-0800/22 позивача повідомлено про те, що орган, що призначає пенсію, здійснює призначення пенсії громадянам України, які проживали та території АР Крим та міста Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення рф, виключно після надходження паперової пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення рф.

29 серпня 2022 року представником позивача подано скаргу до Пенсійного фонду України на бездіяльність ГУ ПФ України у Запорізькій області в частині відмови позивачу у поновленні виплати пенсії за віком.

Листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 21 вересня 2022 року представника позивача повідомлено про те, що виплату пенсії за новим місцем проживання можливо здійснювати після надходження пенсійної справи, за матеріалами якої буде визначено розмір пенсії згідно з законодавством України та після припинення виплати пенсії за попереднім місцем перебування на обліку. Окрім того, зазначено, що ОСОБА_1 не зверталася для призначення пенсії до Пенсійного фонду взагалі, а лист від 05 серпня 2022 року було розглянуто на підставі Закону України «Про звернення громадян», і існує заява встановленого зразка для оформлення виплати пенсії за місцем проживання.

28 вересня 2022 року позивач звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою встановленого зразка про поновлення виплати пенсії за місцем проживання, проте станом на 02 листопада 2022 року жодної відповіді від ГУ ПФ України у Запорізькій області ні позивач, ні її уповноважений представник не отримали.

Представником відповідача до матеріалів справи надано лист № 11128-10498/І-02/8-0800/22 від 14 жовтня 2022 року стосовно розгляду звернення від 28 вересня 2022 року.

Суд першої інстанції вважав, що відповідачем допущено протиправні дії в частині розгляду заяви позивача від 28 вересня 2022 року в порядку звернення громадян відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян».

Враховуючи, що за результатами розгляду заяви про поновлення виплати пенсії рішення не приймалось, документи щодо наявності права на поновлення пенсії відповідачем не розглядались, а у суду відсутні підстави для втручання у дискреційні повноваження пенсійного органу щодо зобов`язання призначити з 01 серпня 2022 року пенсію, суд першої інстанції вважав, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним дій в частині розгляду заяви позивача про поновлення виплати пенсії в порядку, передбаченому для розгляду звернення громадян, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про поновлення виплати пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є громадянкою України, яка проживала у АР Крим.

Джанкойським районним відділом Пенсійного фонду України призначено позивачу пенсію з 01 серпня 2010 року (а.с. 25-27).

Позивач зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 .

Позивач 28 вересня 2022 року подана до ГУ ПФУ в Запорізькій області заява встановленого зразка про поновлення пенсії за віком та поставлення на облік (а.с. 36).

Листом № 11128-10498/І-02/8-0800/22 від 14 жовтня 2022 року відповідачем повідомлено позивача, що заява позивача розглянута в порядку звернення відповідно до закону України «Про звернення громадян».

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання не прийняття відповідачем рішення за заявою позивача про поновлення виплати пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За нормами частини другої статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 49 Закону №1058-IV у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Пунктом 1.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі Порядок №22-1) передбачено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з абзацом 4 пункту 1.9 Порядку 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Відповідно до пункту 2.8 Порядку 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) (п. 2.9 Порядку 22-1).

Згідно з пунктом 2.23 Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, отримання пенсії за місцем фактичного проживання, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За положеннями пункту 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 вбачається, що у разі звернення особи із заявою про призначення/поновлення пенсії орган пенсійного фонду у десятиденний строк, з дня звернення особи із відповідною заявою, зобов`язаний розглянути її, разом із доданими до неї документами та винести за результатами її розгляду рішення.

Оскільки позивач звернулась до органу, що призначає пенсію, із заявою встановленого зразка про поновлення виплати пенсії, зміст та форма заяви відповідають вимогам додатку № 1 Порядку № 22-1, а відповідачем заява позивача не розглянута у спосіб, встановлений цим Порядком, не прийнято відповідне рішення, при цьому заява розглянута як звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», про що позивача повідомлено листом від 14 жовтня 2022 року № 11128-10498/І-02/8-0800/22, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність дій ГУ ПФУ в Запорізькій області стосовно розгляду заяви позивача від 28 вересня 2022 року в порядку звернення громадян відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян».

Також суд погоджує обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права, який полягає у зобов`язанні відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 28 вересня 2022 року з урахуванням висновків суду, адже відповідачем не прийнято рішення за заявою позивача, тобто така заява фактично не розглянута із прийняттям відповідного рішення, а суд позбавлений можливості надати оцінку підставам, за яким відповідач заперечує право позивача на поновлення виплати пенсії, та, відповідно, зобов`язати такий орган прийняти конкретне рішення.

Доводи апелянта про те, що позивач не зверталась із заявою встановленого зразка про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання із виконанням всіх необхідних умов Порядку № 22-1, тому звернення позивача розглянуті в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надані відповідні роз`яснення, є незмістовними, позаяк судом неодноразово наголошувалось на поданні позивачем заяви встановленого зразка. При цьому якщо відповідач вважає, що позивач має реалізувати своє право на пенсійне забезпечення шляхом подання заяви про виплату пенсії за новим місцем проживання, відповідач мав роз`яснити це позивачу.

Апелянт, крім того, не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Стосовно доводів апелянта, що вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки не мають належного документального підтвердження та є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач просила стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Судом встановлено, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач посилається на укладення з адвокатом договору про надання послуг у сфері права № 16/Ф/2022 від 21 липня 2022 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 26 вересня 2022 року на суму 10 000 грн., які полягають у супроводження питань, пов`язаних з пенсійним забезпеченням, складання адвокатського запиту та скарги, підготовки по подання позову до Запорізького окружного адміністративного суду, квитанції про оплату послуг адвоката в розмірі 10 000 грн. (а.с.39-42).

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом частин третьої п`ятої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною шостою статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на доведеність факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи в розмірі присудженої судом першої інстанції суми (2 000 грн.), недоведеність відповідачем неспімірності розміру таких витрат зі складністю справи, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, на підготовку процесуальних документів та щодо участі у справі в суді, а також зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на їх підготовку та участь в судовому засіданні, спростовані приведеними вище висновками суду.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач не була позбавлена можливості скористатися правом на надання безоплатної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», суд вказує, що це є правом позивача, як й є її правом скористатися правничої допомогою адвоката, уклавши з адвокатом відповідний договір на платній основі. При цьому до компетенції відповідача не відноситься питання визначення способу отримання відповідачем правничої допомоги.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року в справі № 280/6280/22 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року в справі № 280/6280/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 09 серпня 2023 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко