Справа № 420/19884/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження
08 серпня 2023 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суду у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Арцизької міської ради Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Арцизької міської ради Одеської області про:
- визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 03.06.2022 року № 96;
- зобов`язання виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.05.2022 року про надання дозволу на укладення договору про поділ спадкового майна між спадкоємцями.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що в ході оформлення спадщини він виявив намір укласти договір про поділ спадкового майна. 26 березня 2021 року за рішенням №40 Арцизькою міською радою було створено комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Арцизької міської ради. 05 травня 2022 року він звернувся до виконавчого комітету Арцизької міської ради, про надання дозволу на укладення договору про поділ спадкового майна між спадкоємцями, відповідно до якого поділити спадкове майно наступним чином:
- малолітній доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нежитлове приміщення, загальною площею 37,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартиру, загальною площею 45,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
Проте у вересні 2022 року він отримав рішення від 03 червня 2022 року № 96, яким Виконавчий комітет вирішив надати ОСОБА_1 дозвіл на укладення договору про поділ спадкового майна в рівних частках.
16 листопада 2022 року ним було подано додаткову заяву до Виконавчого комітету Арцизької міської ради із зазначенням, що прийняте рішення не відповідає його зверненню, інтересам його малолітньої доньки та чинному законодавству, та якби він хотів прийняти з доньками спадщину в рівних частках, то необхідності звертатись до них не було.
Не отримавши відповіді у встановлений законом строк, 14 лютого 2023 року він був змушений повторно звернутись з заявою, на що 14 лютого 2023 року наручно отримав відповідь на попереднє звернення, в якому його вже зобов`язали надати звіт про незалежну оцінку спадкового майна до Виконавчого комітету Арцизької міської ради для прийняття ними рішення.
Не погодившись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Перевіривши наведені у адміністративному позові доводи, та наявні докази у матеріалах справи, суддя вважає, що у відкритті провадження у даній адміністративній справі необхідно відмовити з таких підстав.
Частиною першою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
З системного аналізу вказаних норм права судом встановлено, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-правових управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Суд звертає увагу, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Звернення позивача до відповідача - суб`єкта владних повноважень, про надання відповідного дозволу, мотивоване лише виникненням на його думку речового права на майно, у зв`язку із прийняттям спадщини.
Згідно із частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
Тобто, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
У позовній заяві позивач обґрунтовував вимогу про скасування рішення органу місцевого самоврядування, наявністю в нього існуючого речового права на майно щодо укладення договору про поділ спадкового майна, спосіб захисту якого спрямований на відновлення його порушеного приватного (речового) права.
Аналіз зазначених обставин справи дає підстави суду вважати, що здійснення захисту такого цивільного права, як і встановлення його існування, не віднесено до компетенції адміністративного суду.
За таких обставин, вказаний спір не є публічно-правовим спором в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Крім того, суду необхідно роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 170, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Роз`яснити, що позивач має право звернутися до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г.В. Лебедєва