Справа № 990/136/23
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 серпня 2023 року

м. Київ

справа №990/136/23

адміністративне провадження № П/990/136/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Дашутіна І.В., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання усунути бездіяльність,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), направлена поштою 04 липня 2023 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2023 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: Гімон М. М. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Васильєва І.А., Дашутін І.В., Пасічник С.С., Хохуляк В.В.

Верховний Суд ухвалою від 17 липня 2023 року позовну заяву залишив без руху з огляду на її невідповідність вимогам КАС України. Суд встановив позивачеві десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали суду для усунення виявлених недоліків шляхом: 1) уточнення предмета спору, кола учасників справи, змісту позовних вимог, відповідного їх правового обґрунтування і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів; 2) зазначити власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; 3) за наявності підстав варто подати заяву про залучення до участі у справі третіх осіб, у якій викласти обґрунтування, яким чином рішення у справі може вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки; 4) обґрунтувати підстави для звернення до суду в інтересах інших осіб, якщо має місце такий випадок; 5) у випадку наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, слід надати належним чином оформлений документ (його копію), підтверджуючий такі підстави.

03 серпня 2023 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, а також заява про відвід судді Гімона М. М. і колегії суддів від участі у розгляді справи.

З метою своєчасного розгляду заяви про відвід колегії суддів та у зв`язку із перебуванням судді Хохуляка В.В. у відпустці, проведений повторний автоматизований розподіл справи №990/136/23, за наслідками якого для розгляду справи замість судді Хохуляка В. В. визначено суддю Ханову Р. Ф.

Ухвалою від 04 серпня 2023 року Верховний Суд визнав необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Гімона М. М., Васильєвої І. А., Дашутіна І. В., Пасічник С. С. від участі у розгляді справи №990/136/23. Передав заяву про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Верховний Суд ухвалою від 08 серпня 2023 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Гімона М. М., Васильєвої І. А., Дашутіна І. В., Пасічник С. С. від участі у розгляді справи №990/136/23.

Перевіряючи питання усунення позивачем виявлених недоліків, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі змістом уточненої позовної заяви, ОСОБА_1 уточнила, що відповідачем у справі є Верховна Рада України, а третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача є Представництво ЄС. Окремої заяви про залучення Представництва ЄС як третьої особи, у якому було б зазначено обґрунтування, яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки вищевказаної третьої особи, ОСОБА_1 не надала.

Позивач уточнила, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Водночас, перевіряючи викладене в уточненій позовній заяві обґрунтування і зміст позовних вимог, встановлено, що вони майже не зазнали змін. В уточненій позовній заяві позивач, посилаючись на протиправність підписання підзаконних актів (постанов Кабінету Міністрів України №544 від 30 травня 2023 року, №618 від 19 червня 2023 року), просить суд «зобов`язати парламент України: 1. усунути бездіяльність і вжити дії недопущення дії феодалізму в Україні та створити парламентську слідчу комісію ВРУ за участю ЄС, яка б перевірила виконання присяги і антикорупційного законодавства при підписанні урядом підзаконних актів КМУ №544 та №618; 2. Винести окрему ухвалу, якою в рамках Євро-інтеграції зобов`язати ВРУ відзвітувати чому не здійснюється парламентський контроль на подолання корупції і хабарництва у Кабінеті Міністрів України, Верховному Суді та Верховній Раді України, в т.ч. при підписанні підзаконних актів.».

Позивач зазначає, що звертається до суду на захист конституційних прав, що грубо порушені ВРУ при делегуванні повноважень держслужбовцю Д. Шмигалю і як наслідок народження підзаконних актів №544 від 30 травня 2023 року про збільшення на +84% вартості електроенергії споживачам з 01 червня 2023 року та №618 від 19 червня 2023 року про збільшення вартості тютюново-алкогольних товарів через застосування штучно здороженої «нової» акцизної марки з 25 серпня 2023 року. Зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі №308/9708/19, будь-який спір, який виник на території України, має бути розглянутий і вирішений судом України згідно з Конституцією і Статуту ООН, а 15 червня 2021 року Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в процесуальному законодавстві дії принцип «jura novin curia».

Отже, аналогічно первісній редакції позовної заяви, зі змісту її уточненої редакції неможливо встановити дійсний предмет спору, який би узгоджувався з обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правове обґрунтування порушення прав (їх конкретизації), на захист яких подано позов. В уточненій позовній заяві взагалі відсутнє посилання на норми права, які регулюють як обов`язок Верховної Ради України створити парламентську слідчу комісію, так і порядок її створення. Відсутнє посилання й на норми права, які встановлюють можливість здійснення судового контролю за таким процесом.

За змістом уточненої позовної заяви позивач не погоджується із прийнятими нормативно-правовими актами (постановами Кабінету Міністрів України №544 від 30 травня 2023 року, №618 від 19 червня 2023 року). Однак, формулювання вимог позовної заяви не дає можливості встановити взаємозв`язок із наведеним у ній обґрунтуванням, оскільки такі стосуються спонукання парламенту здійснити парламентський контроль за вже прийнятими нормативно-правовими актами. Не узгоджується обґрунтування вимог і з визначеним позивачем складом учасників справи. В ухвалі від 17 липня 2023 року Верховний Суд роз`яснював позивачеві, що у випадку незгоди саме з нормативно-правовими актами, вимоги позовної заяви мають стосуватися визнання їх нечинними, а відповідачем у такій справі має бути визначений Кабінет Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб таке порушення було реальним, стосувалося індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Усталеною є позиція Верховного Суду й про те, що до підсудності Верховного Суду як суду першої інстанції віднесено лише ті спори щодо оскарження актів (дій чи бездіяльності) Верховної Ради України, які виникають у правовідносинах, у яких Верховна Рада України як орган законодавчої влади реалізовує свої владні повноваження (крім законотворчої діяльності і випадків, коли акти Верховної Ради України підлягають перевірці на відповідність Конституції України (конституційність) Конституційним Судом України.

Тобто Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади в Україні, здійснюючи законотворчу діяльність, не виконує владних управлінських функцій, а тому дії/бездіяльність Верховної Ради України у цьому процесі не можуть підпадати під контроль суду адміністративної юрисдикції.

Враховуючи, що подана до суду уточнена позовна заява так і не дає можливості встановити дійсний предмет спору, який би узгоджувався з обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є підстави вважати, що у встановлений строк позивач не усунув виявлених недоліків позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з частиною п`ятою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки станом на 09 серпня 2023 року виявлені судом недоліки позовної заяви не усунуто, є підстави для її повернення позивачеві.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що як в первісній, так і в уточненій редакціях позовної заяви позивач просить, зокрема, надати їй допомогу в оформленні позовної заяви відповідно до статті 160 КАС України.

Однак, на переконання суду, передбачена у частині четвертій цієї статті можливість надання службовцем апарату адміністративного суду допомоги в оформленні позовної заяви на прохання позивача не може тлумачитися, як самостійне виправлення судом недоліків вже поданої позовної заяви і приведення її у відповідність із вимогами КАС України, тим більш в умовах, коли незрозумілим є намір (позиція) позивача щодо змісту позовних вимог і їх обґрунтування. Така допомога в будь-якому випадку може бути надана більше в технічному та методологічному контексті.

В ухвалах від 01.07.2021 у справі № 9901/223/21, від 01.09.2021 у справі № 9901/314/21, від 11.11.2021 у справі № 9901/367/21, від 29.12.2021 у справі № 9901/531/21, від 13.01.2022 у справі № 990/8/22, від 13.01.2022 у справі № 990/10/22, від 17.01.2022 у справі № 990/9/22, від 06.07.2022 у справі № 9901/517/21, від 15.09.2022 у справі № 990/110/22, від 03.10.2022 у справі № 990/133/22, від 19.12.202 у справі № 990/165/22, від 17.01.2023 у справі № 990/168/22 Верховний Суд зазначав, що у тому разі, якщо заявники не мають спеціальних знань у сфері права для належного й ефективного судового захисту своїх прав, держава гарантує надання відповідних правових послуг за кошти Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел для соціально незахищених верств населення. Право на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначені Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу».

Отже, на законодавчому рівні закріплені державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги і для реалізації своїх прав позивач може звернутися за правовою допомогою до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Разом з тим, таке право позивач може реалізувати на етапі складення тексту позовної заяви, а не після її направлення до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 169, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання усунути бездіяльність, без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію цієї ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва І.В. Дашутін С.С. Пасічник Р.Ф. Ханова