Справа № 442/3403/23
Суддя: Хомик А. П.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/3403/23
Провадження №2-а/442/44/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ТВО ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

19.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову № б/н від 12.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно нього, у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що будучи військовозобов`язаним добровільно, без отримання жодної повістки, звернувся до ТВО ІНФОРМАЦІЯ_3 для приєднання до свої справи документів, які підтверджують його право на відстрочку від призову під час мобілізації, відповідно до статті 23 Закону України 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Однак в день його прибуття з документами, відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 210 ч.2 КУпАП та винесено відносно нього постанову № б/н від 12.05.2023 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн.

В постанові зазначено, що він являючись військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені статтею 38 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» та Додатку і Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року, чинною на момент вчинення правопорушення, а саме не повідомив у встановлений семиденний строк в орган, де перебуває на військовому обліку про зміну свого сімейного стану, а саме про народження дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, так як оскаржувану постанову винесено за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, у якому в порушення вимог статті 256 КУпАП не зазначено місце, час вчинення правопорушення і суть правопорушення. Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові не зазначено, за якою саме ознакою кваліфіковані дії правопорушника за частиною 2 статті 210 КУпАП: за ознакою повторності вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, чи за ознакою вчинення такого порушення в особливий період. У постанові не правильно зазначено його паспортні дані, не зазначено диспозицію статті 210 КУпАП, в чому саме полягає порушення, чому саме накладено адміністративне стягнення за частиною 2 , а не за частиною 1 статті 210 КУпАП, не зазначено доказів встановлення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. В оскаржуваній постанові взагалі не вказано, яку конкретно норму (статтю, частину статті) ним порушено.

Крім того зазначає, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення, щодо не повідомлення про народження у нього дитини сина ОСОБА_2 у 2012 році, відповідно до вимог п. 11 ст. 38 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу, не можна вважати порушенням, оскільки останнє не передбачено відповідним Законом, а також Правилами військового обліку призовників і військовозобов`язаних, які діяли на момент складання постанови від 12.05.2023 року. Відповідно до вказаних правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які затверджені 30 грудня 2022 р. постановою Кабінету Міністрів України № 1487, вбачається, що вказаною постановою КМУ зокрема передбачено, що Постанова Кабінету Міністрів України від 07грудня 2016року №921, на яку посилається відповідач у постанові про справі про адміністративне правопорушення, визнана такою, що втратила чинність. Тобто, на момент складання постанови № б/н від 12.05.2023 року за справою про адміністративне правопорушення відносно нього діяли норми Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджені 30 грудня 2022 р. постановою Кабінету Міністрів України № 1487

Також зазначив, що у період з жовтня 2012 року по 12.05 2023 року стаття 210 КУпАП мала кілька редакцій.

Так, норма статті 210 КУпАП станом на 24.10.2012 року мала наступну редакцію: «Порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах - тягнуть за собою накладення штрафу від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті або частиною першою статті 211 цього Кодексу, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.»

Редакція ст. 210 КУпАП, на підставі якої його притягнуто до відповідальності, введена в дію на підставі Закону України №1357-IX від 30 березня 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності. Просить позов задоволити.

09 червня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві, зокрема, зазначив, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку з 1996 року. Правова норма, визначена у частині 10 статті 38 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції чинній станом 24.10.2012 року, зобов`язувала призовників та військовозобов`язаних в разі зімни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання ( перебування), освіти , місця роботи і посади особисто повідомляти про це в орган, де вони перебувають на військовому обліку. Такий обов`язок, чинним законодавством покладався на призовників та військовозобов`язаних, також з моменту набрання чинності Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» і існує по даний час. Доказів про звільнення позивача від виконання військового обов`язку з підстав, визначених законодавством України позивачем, не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Диспозиція ч.1 ст. 210 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

За частиною 2 вказаної статті настає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Матеріалами справи встановлено, що постановою № б/н від 12.05.2023 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1700 гривень за те, що ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені статтею 38 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» та Додатку і Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року, чинною на момент вчинення правопорушення, а саме не повідомив у встановлений семиденний строк в орган, де перебуває на військовому обліку про зміну свого сімейного стану, а саме про народження дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута уповноваженою законом особою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 12.05.2023 року так і, з постанови за справою про адміністративне правопорушення № б/н від 12.05.2023 року вбачається, що в порушення вимог статті 256 КУпАП у вказаних документах не зазначено місце, час вчинення правопорушення і суть правопорушення. Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові не зазначено частини статті 38 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу» та в якій редакції, оскільки на момент народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 стаття 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не містила одинадцятої частини, натомість наявність обов`язку призовників та військовозобов`язаних про повідомлення органу, де вони перебувають на військовому обліку щодо зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади була передбачена частиною 10 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції від 05.07.2012).

Крім того, не вказано за якою кваліфікуючою ознакою частини 2 статті 210 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності позивача: за ознакою повторності вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, чи за ознакою вчинення такого порушення в особливий період.

Щодо особливого періоду , суд зазначає, що за визначенням наявним в Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з 17 березня 2014 р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Набуттям чинності Законом України від 24.05.2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та відповідно до п. 31 ч.1 ст.85 Конституції України та ст. 5 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України постановила затвердити Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» - в Україні оголошено воєнний стан.

Тобто на час вчинення адміністративного правопорушення - станом на 24.10.2012 року, особливого періоду не було.

Крім того судом встановлено, що відповідно до змісту постанови № б/н від 12.05.2023 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. вказане є порушенням статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Додатку 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою КМУ № 921 від 07.12.2016 року, без зазначення відповідної частини чи пункту статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу,

Диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.

Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які затверджені 30 грудня 2022 р. постановою Кабінету Міністрів України № 1487, вбачається, що вказаною постановою КМУ зокрема передбачено, що Постанова Кабінету Міністрів України від 07грудня 2016року №921 на яку посилається відповідач у постанові про справі про адміністративне правопорушення, визнана такою, що втратила чинність.

Отже, на момент складання постанови № б/н від 12.05.2023 року за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 діяли норми Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджені 30 грудня 2022 р. постановою Кабінету Міністрів України № 1487.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення та у винесеній за результатами його розгляду оскаржуваній постанові уповноважений орган посилається на неіснуючий нормативно-правовий акт.

Крім того законодавством України, зокрема статтею 22 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено граничний вік перебування на військовій службі з врахуванням наявності чи відсутності контракту, а також особливого періоду. Перевищення цього віку є підставою для відмови у мобілізації навіть на час воєнного стану.

Тобто, до внесення змін до статті 22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», позивач ОСОБА_1 досяг граничного віку перебування на військовій службі у 2018 році, і вважається таким, що виключений з військового обліку з вищевказаного періоду, та не може бути притягнутий до відповідальності.

За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем неправомірно кваліфіковано дії позивача за ч. 2 ст. 210 КУпАП, оскільки на час вчинення інкримінованого йому правопорушення його дії не могли підпадати під регулювання цієї статті.

До такого висновку суд дійшов також з огляду на зміст ч. 2 ст. 8 КУпАП, відповідно до якої закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Відповідно до ст.ст.151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем, у встановлені Законом строки, або інших доказів правомірності складання оскаржуваної постанови надано не було, доказів порушення позивачем ч.2 ст.210 КУпАП немає, правомірність своїх дій та правомірність прийняття оскаржуваної постанови не доведено.

Крім того, позивач категорично заперечує факт скоєного адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду судом даної адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами не доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивачем скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, показання позивача з приводу конкретних обставин справи, викладених у позовній заяві, не спростовані, суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, прийшов до висновку про недоведеність наявності події та складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задоволити повністю шляхом скасування спірної постанови .

Керуючись ст.ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Скасувати постанову № б/н від 12.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення рішення у повному обсязі чи його прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_2.

Суддя А.П. Хомик