Справа № 420/7977/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7977/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом (а.с.1-11) звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою суду від 14.03.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.45).

Представником позивача подано до суду позов (а.с.148-156) до ГУ ДПС, в якому просить: визнати протиправними та скасувати наказ відповідача №759-п від 09.02.2023 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 та податкове повідомлення-рішення №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023 року.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року продовжено строк на усунення недоліків позову (а.с.157-158).

Ухвалою суду від 29.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.192).

Представник позивачки зазначив, що ГУ ДПС видало наказ №759-п від 09.02.2023 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . На підставі акту за результатами фактичної перевірки від 17.02.2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення (далі ППР) №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 331347,17 грн.

Представник позивачки вважає неправомірним наказ №759-п від 09.02.2023 про проведення фактичної перевірки, підставою для прийняття якого ГУ ДПС вказано п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України: неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Представник звертає увагу на те, що зазначеним пунктом встановлено декілька підстав для призначення фактичної перевірки, однак наказ на проведення фактичної перевірки не містить конкретних підстав для її проведення.

Крім того, в наказі зазначено, що перевірка проводиться у зв`язку наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (далі РРО) з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням РРО.

При цьому, в оскаржуваному наказі не вказано, які конкретно порушення було допущено позивачкою. Таке конкретне порушення було вказано лише у листі ГУ ДПС від 27.03.2023, наданому у відповідь на адвокатський запит, згідно якого порушення полягало у неподанні Z-звітів.

На думку представника позивача відсутність в наказі №759-п від 09.02.2023 конкретної підстави проведення перевірки свідчить про його протиправність.

Водночас, наявність такої підстави для проведення перевірки як неподання платником Z-звітів не відповідає обставинам справи, оскільки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 до 17.02.2023 позмінно подавались по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків (Z-звітів) у відповідності до вимог абз.2 п.7 ст.3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон про РРО). Також за період з 01.01.2021 до 17.02.2023 позивачкою подавались декларації акцизного податку у порядку та строки, встановлені законом.

Також мета перевірки, вказана в оскаржуваному наказі №759-п від 09.02.2023, не відповідає підставам перевірки, зокрема, в оскаржуваному наказі не вказано підстав (немає навіть посилання на відповідні норми закону) для здійснення перевірки з метою здійснення контролю щодо наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Невиконання відповідачем вимог ст.ст.80, 81 ПК України, зокрема в частині наявності підстав для призначення та проведення фактичної перевірки, дотримання умов та порядку допуску до її проведення, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, відтак є самостійною підставою для скасування ППР, прийнятого за наслідками проведення такої перевірки.

Крім того, відповідачем в порушення п.81.1 ст.81 ПК України в направленнях на перевірку ФОП ОСОБА_1 не вказані підстави перевірки.

При цьому згідно з п. 12 Прикінцевих положень Закону про РРО тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану па території України, санкції за порушення вимог цього Закону не застосовуються, крім санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів.

Тобто законом встановлено мораторій щодо накладення санкцій за порушення при продажу непідакцизних товарів.

При обчисленні штрафних санкцій за оскаржуваним ППР №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023 ГУ ДПС врахував весь надлишок готівкових коштів в сумі 102,00 грн. Жодних доказів того, що вказаний надлишок грошових коштів отримано за реалізований саме підакцизний товар, матеріали перевірки не містять.

Також відсутні докази того, що ГУ ДПС при обчисленні штрафних санкцій враховано суми не всіх розрахункових операцій (щодо підакцизної та непідакцизної продукції), здійсненних в готівковій та безготівковій формі з використанням електронних платіжних засобів (платіжної картки) платіжних терміналів, а лише щодо підакцизної продукції.

Відсутність вищезазначених доказів свідчить про порушення відповідачем вимог мораторію щодо накладення санкцій за порушення при продажу непідакцизних товарів та необґрунтованості оскаржуваного рішення.

До суду від представника ГУ ДПС надійшов відзив на позов (а.с.197-202), у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне.

У контролюючого органу була наявна інформація, яка свідчила про можливі порушення платником податків, ФОП ОСОБА_1 , законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, а саме неподання до контролюючих органів фіскальних звітних чеків, що в свою чергу свідчить про порушення вимог п.9 ст.3 Закону про РРО.

Відповідна інформація прямо зазначена в наказі від 09.02.2023 року №759-п, тому посилання позивача на невідповідність виданого наказу вимогам п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України та не містить підставу для проведення фактичної перевірки - є необґрунтованими.

Згідно умов та порядку допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, передбачених законодавством, посадовими особами ГУ ДПС пред`явлені направлення на перевірку та вручено копію наказу особисто позивачу. Після ознайомлення з наказом та направленнями, ФОП ОСОБА_1 розписалась у відповідних направленнях та було розпочато фактичну перевірку.

За результатами фактичної перевірки складено акт №2405/15/23/РРО/ НОМЕР_1 від 17.02.2023, згідно якого контролюючим органом встановлено наступні порушення: - контрольно-розрахункова операція на суму 250грн через РРО не проведена - розрахунковий документ встановленого зразка не видано; - не проведено через РРО наявні готівкові кошти, які знаходяться на місті торгівлі на суму 102 грн; - не надано розрахункові документи встановленої форми ФКЧ-1, а саме у фіскальних чеках відсутні обов`язкові реквізити цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої за період з 01.01.2022 по 14.02.2022 на загальну суму 220289,45 грн.

Таким чином, платником податків допущено порушення п.1,2,7 ст.3 Закону про РРО. При цьому, ФОП ОСОБА_1 , ознайомившись з актом перевірки, у його змісті зазначила, що з актом згодна, зауважень не має, зазначені порушення виправлені.

Представник відповідача вважає, що ППР №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023 прийнято у відповідності до вимог законодавства та скасуванню не підлягає.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив (а.с.221-227), у якій наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позові.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18) зареєстрована фізичною особою-підприємцем в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основний вид діяльності: 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами» з 27.12.2007 року.

ГУ ДПС прийнято наказ №759-п від 09.02.2023 про проведення фактичної перевірки господарського об`єкту ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 з 10.02.2023 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 09.09.2021 року по дату закінчення фактичної перевірки (а.с.145).

На підставі наказу від №759-п від 09.02.2023 ГУ ДПС проведено фактичну перевірку позивачки, за результатами якої складений акт фактичної перевірки №2405/15/23/РРО/ НОМЕР_1 від 17.02.2023, згідно з яким встановлено наступні порушення: 1) контрольно-розрахункова операція на суму 250 грн через РРО не проведена - розрахунковий документ встановленого зразка не видано; 2) не проведено через РРО наявні готівкові кошти, які знаходяться на місті торгівлі на суму 102 грн; 3) не забезпечено подання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку фіскальних звітних чеків, згідно системи обліку даних РРО встановлено неподання розрахункових документів встановленої форми ФКЧ-1, а саме у фіскальних чеках відсутні обов`язкові реквізити цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої за період з 01.01.2022 по 14.02.2022 на загальну суму 220289,45 грн (а.с.130-133).

На підставі вищевикладених висновків, зазначених в акті перевірки, ГУ ДПС прийнято ППР №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023, яким за порушення п.1,2,7 ст.3 Закону про РРО, на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України і ст.17 Закону про РРО застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 331347,17 грн (а.с.142).

Позивачка, вважаючи наказ №759-п від 09.02.2023 та ППР №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернулася до суду з цим позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи доказами суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.80.2 ст.80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що позивачка допустила контролюючий орган до проведення перевірки, проте у даній справі нею оскаржується наказ про призначення її проведення як неправомірний, що, крім інших доводів, є також окремою підставою для визнання протиправним та скасування ППР.

У постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, відступила від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у ст.2 КАС України.

Крім того, у вказаній постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу, яка заявлена як самостійний предмет позову, зазначила, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

В силу приписів ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правові висновки Верховного Суду та незважаючи на допуск до перевірки посадових осіб ГУ ДПС контролюючого органу, підлягає перевірки судом дотримання контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення перевірки позивача наказом №759-п від 09.02.2023 року та її проведення.

Підставою для проведення фактичної перевірки в наказі №759-п від 09.02.2023 зазначено пп. 80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України - у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

У той же час згідно з наказом №759-п від 09.02.2023 метою перевірки визначено здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, відповідно до п.п.80.2.4 - неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Суд враховує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки.

Дослідивши наказ для проведення фактичної перевірки в наказі №759-п від 09.02.2023 суд дійшов висновку про невідповідність його вимогам акту індивідуальної дії обґрунтованості та вмотивованості, оскільки посилаючись на п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України як на підставу перевірки (неподання звітності про використання РРО або подання їх із нульовими показниками), в наказі зазначено інша підстава - наявна податкова інформація, отримана в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій. Крім того, відсутнє посилання на зміст вказаної інформації.

Зазначивши фактично іншу підставу ніж встановлена пп. 80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України відповідно фактично безпідставно зазначена та розширена мета перевірки - здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У зв`язку з вказаними протиріччями представником позивача направлений запит в ГУ ДПС.

Згідно з відповіддю ГУ ДПС від 29.03.2023 №9437/6/15-32-07-06-06 на адвокатський запит представника позивачки від 22.03.2023 №833 у ГУ ДПС наявна податкова інформація з системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій щодо не подання ФОП ОСОБА_1 у порядку та строки, встановлені законом, фіскальних звітних чеків (Z-звітів) за наступні періоди: 25.02.2022, 01.04.2022, 11.04.2022, 14.04.2022, 15.04.2022, 20.04.2022, 21.04.2022, 26.04.2022, 30.04.2022, 02.05.2022, 07.05.2022, 20.05.2022, 21.05.2022, 01.06.2022, 03.06.2022, 06.06.2022, 11.06.2022, 14.06.2022, 15.06.2022, 18.06.2022, 28.06.2022, 01.07.2022, 03.07.2022, 09.07.2022, 10.07.2022, 11.07.2022, 14.07.2022, 19.07.2022, 21.07.2022, 22.07.2022, 23.07.2022, 25.07.2022, 26.07.2022, 28.07.2022, 31.07.2022, 10.08.2022, 30.08.2022, 31.08.2022, 03.10.2022, 05.10.2022, 09.10.2022, 17.10.2022, 24.10.2022, 02.11.2022, 01.12.2022, 03.12.2022, при цьому здійснювалась реалізація товарів (а.с.93-94).

Позивачка категорично не погодилась з вказаними обставинами на підтвердження подання до контролюючого органу фіскальних звітних чеків (Z-звітів) надано до суду роздруковані Z-звіти, які містяться в книзі обліку розрахункових операцій на РРО №Р/3 від 15.02.2022 року.

Згідно ст.2 Закону про РРО у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні:

реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну;

фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний фіскальний звітний чек) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час створення якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься відповідно до фіскальної пам`яті реєстратора розрахункових операцій або фіскального сервера контролюючого органу;

книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в контролюючих органах книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до п.1,9 ст.3 Закону про РРО суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

щоденно створювати у паперовій та/або електронній формі реєстраторами розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) або програмними реєстраторами розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Статтею 5 Закону передбачено, що на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Згідно з п.1 глави 1 розділу ІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547 (далі Порядок №547) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, крім суб`єктів господарювання, які відповідно до рішень, затверджених власними розпорядчими документами, про те, що у випадку виходу з ладу РРО або відключення електроенергії проведення розрахункових операцій не здійснюється до моменту належного підключення резервного РРО або включення електроенергії, зобов`язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі книги ОРО).

Суб`єкти господарювання, які відповідно до рішень, затверджених власними розпорядчими документами, про те, що у випадку виходу з ладу РРО або відключення електроенергії проведення розрахункових операцій не здійснюється до моменту належного підключення резервного РРО або включення електроенергії, у разі необхідності та за власним бажанням можуть: зареєструвати книги ОРО у порядку та строки, визначені пунктами 7, 8 цієї глави; скасувати реєстрацію книги ОРО та припинити її застосування.

Згідно з пунктом 9 глави 4 розділу II Порядку №547 у розділі 2 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО.

Таким чином Порядком №547 передбачено ведення книги ОРО у разі виходу з ладу РРО або відключення електроенергії. Між тим, такі обставини позивачкою не зазначались як підстава долучення до ОРО №Р/3 від 15.02.2022 року фіскальних звітніх чеків (Z-звітів), навпаки ФОП ОСОБА_1 стверджує про позмінну передачу по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копій розрахункових документів Z-звітів, проте ведення книги ОРО №Р/3 з долученням друкованих Z-звітів - не свідчить про подання контролюючому органу електронних копій розрахункових документів по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Також суд враховує, що згідно п.1.1 розділу І Порядку передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 року №1057 (далі Порядок №1057), цим Порядком встановлюється механізм передачі електронних копій розрахункових документів, фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (далі РРО)/програмних реєстраторів розрахункових операцій (далі ПРРО), фіскальних звітів ПРРО і повідомлень, що необхідні для обліку роботи ПРРО фіскальним сервером контролюючого органу, дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів ДПС для суб`єктів господарювання, що використовують РРО/ПРРО.

Відповідно до п.1.2 розділу І Порядку №1057 у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:

система зберігання і збору даних РРО (далі СЗЗД РРО) - загальнодержавна система, призначена для збору даних РРО та передачі цих даних до системи обліку даних РРО в ДПС за технологією зберігання і збору даних РРО для Державної податкової служби України;

система обліку даних РРО (далі СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій і програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

Пунктом 1.5 розділу І Порядку №1057 передбачено, що суб`єкти господарювання, які використовують РРО (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та РРО, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі), повинні подавати до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці у пам`яті РРО або пам`яті модемів, які до них приєднані.

В матеріалах справи наявна роздруківка з СОД РРО, згідно якої наявні відомості, що від ФОП ОСОБА_1 не надходили добові фіскальні звітні чеки (Z-звіти) при здійсненні розрахункових операцій за наступні періоди: 25.02.2022, 01.04.2022, 11.04.2022, 14.04.2022, 15.04.2022, 20.04.2022, 21.04.2022, 26.04.2022, 30.04.2022, 02.05.2022, 07.05.2022, 20.05.2022, 21.05.2022, 01.06.2022, 03.06.2022, 06.06.2022, 11.06.2022, 14.06.2022, 15.06.2022, 18.06.2022, 28.06.2022, 01.07.2022, 03.07.2022, 09.07.2022, 10.07.2022, 11.07.2022, 14.07.2022, 19.07.2022, 21.07.2022, 22.07.2022, 23.07.2022, 25.07.2022, 26.07.2022, 28.07.2022, 31.07.2022, 10.08.2022, 30.08.2022, 31.08.2022, 03.10.2022, 05.10.2022, 09.10.2022, 17.10.2022, 24.10.2022 (а.с.95-103).

Проте саме вказана підстава не відображена в наказі №759-п від 09.02.2023 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , тобто наказ не відповідає положенням ПК України щодо його змісту.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПКУ платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Таким чином, від змісту наказу щодо підстав проведення перевірки та його мети залежать наступні дії як платника податку так і посадових осіб контролюючого органу.

Нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою прийняття наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Дослідженням наказу №759-п від 09.02.2023 встановлена невідповідність його вимогам ПКУ, підстава перевірки не відповідає її меті, щодо нівелює предмет перевірки, а тому є неправомірним, відповідно перевірка здійснена відповідачем є протиправною.

Здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення ППР у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення ППР.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правову позицію, неодноразово висловлену, як Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14, так і у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №821/1157/16, від 05.02.2019 у справі №2а-10138/12/2670, від 04.02.2019 у справі №807/242/14, від 10.08.2022 у справі №260/259/20, від 24.10.2022 у справі №520/11809/19, від 31.01.2023 у справі №210/3391/17 (2-а/210/179/17), згідно з якою лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, суд враховує, що нормами п.81.1 ст.81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення, зокрема, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених ПКУ, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених ПКУ, таких документів, зокрема, направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу.

Для проведення фактичної перевірки господарського об`єкту ФОП ОСОБА_1 13.02.2023 року складено направлення на перевірку №1613/15-32-07-06, №1614/15-32-07-06, №1615/15-32-07-06 (а.с.140-141,146), які, як і наказ №759-п від 09.02.2023, не містять підстав проведення фактичної перевірки, що не відповідає п.81.1 ст.81 ПК України.

У самому акті за результатами фактичної перевірки від 17.02.2023 №2405/15/23/РРО/ НОМЕР_1 контролюючим органом зазначено про порушення: 1) контрольно-розрахункова операція на суму 250 грн через РРО не проведена - розрахунковий документ встановленого зразка не видано; 2) не проведено через РРО наявні готівкові кошти, які знаходяться на місті торгівлі на суму 102 грн 3) не забезпечено подання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку фіскальних звітних чеків, згідно системи обліку даних РРО встановлено неподання розрахункових документів встановленої форми ФКЧ-1, а саме у фіскальних чеках відсутні обов`язкові реквізити цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої за період з 01.01.2022 по 14.02.2022 на загальну суму 220289,45 грн (а.с.130-133).

Водночас, відповідно до п.12. Прикінцевих положень Закону №265/95-ВР тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, санкції за порушення вимог цього Закону не застосовуються, крім санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів.

ГУ ДПС під час прийняття ППР №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023, тобто в період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, та який тривав на час прийняття оскаржуваного рішення, уповноважений застосовувати санкції за порушення вимог Закону №265/95-ВР лише у випадку порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів.

Між тим, контролюючим органом під час фактичної перевірки ніяк не встановлений факт виникнення спірної готівки саме в результаті продажу підакцизних товарів, що підтверджується актом за результатами перевірки від 17.02.2023 №2405/15/23/РРО/ НОМЕР_1 . Вищенаведене вказує на необ`єктивний та поверхневий підхід контролюючого органу до проведення податкової перевірки та встановлення її результатів, а відтак винесення оскаржуваного ППР.

Суд вважає протиправним ППР №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 331347,17 грн.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).

Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування ППР №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачкою за подання даного позову через Підсистему «Електронний суд» сплачено судовий збір у загальному розмірі 3509,67 грн (а.с.13-14), з яких 2650,79 за вимогу майнового характеру (1% від ціни позову - 331347,17 грн, з урахуванням коефіцієнту 0,8) та 858,88 за вимогу немайнового характеру (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з урахуванням коефіцієнту 0,8).

Розглянувши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку, що витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивачки у розмірі 2650,79 грн.

У змісті позову позивачка також просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Частинами 4-7 ст.134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачка у змісті позову заявила, що надасть докази понесених нею витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Таким чином, суд встановить розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, після надання відповідних доказів.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 132, 139, 241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №759-п №3664/15-32-07-06 від 09.03.2023 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 331347,17 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2650,79 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва