Справа № 200/1818/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року Справа№200/1818/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач є особою пенсійного віку та має відповідний страховий стаж для призначення їй пенсії відповідно до ЗУ від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначила, що вона є внутрішньо-переміщеною особою та на даний час мешкає в Кіровоградській області. У січні 2023 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Кіровоградській області з заявою про призначення їй пенсії, та їй було призначено пенсію відповідно до статті 26 ЗУ від 09.07.2003 року №1058-ІV. Позивач зауважила, що їй при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі «Дружба» та вона була змушена звернутись повторно до ГУ ПФУ в Кіровоградській області з цього приводу. Позивач зазначила, що її заяву було скеровано до ГУ ПФУ в Донецькій області за місцем її реєстрації та розглянуто цим територіальним пенсійним органом пенсійного фонду. Позивач зазначила, що листом ГУ ПФУ в Донецькій області її було повідомлено, що заяву було розглянуто та призначено пенсію з 02.01.2023 року але до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі «Дружба» оскільки відсутня довідка про фактично відпрацьовані вихододні та про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі, а в трудовій книжці від 23.04.1986 року у записі про прийняття на роботу відсутній номер та дата наказу, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. Позивач закцентувала свою увагу на тому, що 23.04.1986 року її було прийнято на роботу в колгосп «Дружба» де вона працювала до 29.02.2000 року на посаді комірника, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Позивач зазначила, що при зверненні до органів пенсійного фонду нею був наданий повний пакет документів включаючи її трудову книжку, але надати довідку про фактично відпрацьовані вихододні та про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі вона не має можливості тому що трудовий архів Волноваської територіальної громади, де зберігається відповідна інформація знаходиться на тимчасово окупованій території. Окрім цього позивач зазначила, що підтвердити факт її роботи у період з 23.04.1986 по 29.02.2000 року в колгоспі «Дружба» можуть свідки, а саме особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які працювали разом з нею у зазначений період у згаданому господарстві. Позивач зазначила, що вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не зарахування стажу неправомірною вона була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач просила визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі «Дружба» у період з 23.04.1986 по 29.02.2000 року на посаді комірника та зобов`язати відповідача 1 зарахувати їй до загального страхового стажу роботу в колгоспі «Дружба» у період з 23.04.1986 по 29.02.2000 року на посаді комірника, з нарахуванням та виплатою недоотриманої нею суми пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області далі (відповідач 1) надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що 04 січня 2023 року позивач у встановленому порядку звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивачки здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пунктом 4.7. Порядку № 22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Відповідач 1 зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача, з 02.01.2023 року їй було призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. 16 січня 2023 року позивач через вебпортал ПФУ звернулась до ГУ ПФУ в Кіровоградській області з заявою щодо надання інформації про підстави відмови у зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи з 23.04.1986 по 29.02.2000 року. Вказане звернення передано за належністю до відповідача 1, оскільки відповідно до пункту 4.10. Порядку № 22-1 після призначення пенсії електронна пенсійна справа ОСОБА_1 передана до відповідача 1 за місцем реєстрації позивача. Відповідач 1 зауважив, що звернення розглянуто відповідно до ЗУ від 02.10.1996 № 393/96 «Про звернення громадян» та за результатами розгляду надано відповідь від 08.03.2023 року №3315-2382/А-02/8-0500/23. Відповідач 1 зазначив, що згідно матеріалів електронної пенсійної справи позивача її страховий стаж враховано по 30.09.2022, що складає 32 роки 2 місяці 21 день. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу визначено в розмірі 0,32167 та до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі «Дружба». Відповідач зауважив, що у випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ та в трудовій книжці позивача від 23.04.1986 НОМЕР_1 у записі про прийняття в КСП «Дружба» відсутній номер та дата наказу, що є порушенням вимог Інструкції № 58. Уточнююча довідка не надана. Таким чином при призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 23.04.1986 по 29.02.2000 року. Також відповідач 1 зазначив, що відповідно до вимог чинного процесуального законодавства належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Тобто, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, то підстави для задоволення такого позову відсутні (постанова ВС КАС від 21.12.2018 у справі № 803/1252/17, адміністративне провадження № К/9901/50685/18). З огляду на норми пунктів 4.2, 4.10 Порядку № 22-1, належним відповідачем у спірних правовідносинах є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та приймав рішення про відмову в зарахуванні до страхового стажу позивача спірного періоду роботи. Відповідач 1 закцентував свою увагу на тому, що здійснював розгляд заяви позивача про призначення пенсії та не обчислював страховий стаж позивача, тобто, жодним чином не порушив її права та законні інтереси у сфері пенсійного забезпечення. Що стосується листа від 08.03.2023 року № 3315-2382/А-02/8-0500/23, то вказаний лист є відповіддю на звернення позивача, наданою у встановленому законом порядку за результатами вивчення матеріалів пенсійної справи позивача, яка надійшла до нього, після призначення пенсії іншим органом Фонду. Вказаний лист- відповідь не є самостійним рішенням про відмову в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача в КСП «Дружба» та не може бути підставою для визнання його дій неправомірними. Відповідач 1 просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2) надало відзив на адміністративний позов в якому зазначило, що 04.01.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач 2 зазначив, що органи ПФУ з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачці призначено пенсію з 02.01.2023. Страховий стаж враховано по 30.09.2022, що складає 32 роки 2 місяці 21 день. До страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі «Дружба», оскільки відсутня довідка про фактично відпрацьовані вихододні та про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі. В трудовій книжці від 23.04.1986 НОМЕР_1 у записі про прийняття в КСП «Дружба» відсутній номер та дата наказу, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162. Відповідач 2 зауважив, що постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок підтвердження наявного стажу або Порядок № 637). Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (далі - Основні Положення). Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень). Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою. Трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис. Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки. Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі). У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ. В довідці вказується, з якого року колгоспник є членом колгоспу і скільки років працював у колгоспі. Крім цього, для підтвердження стажу роботи в колгоспі приймаються довідки архівних установ. Таким чином, згідно вимог діючого законодавства, період роботи у колгоспах підтверджується відповідними документами (трудова книжка колгоспника, архівні довідки), із зазначенням встановленого колгоспом річного мінімуму трудової участі, результатів його виконання тощо. Відповідач 2 закцентував свою увагу на тому, що трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 , а саме розділ про трудову участь у громадському господарстві оформлена неналежним чином, записи з 1986 по 1994 роки не містять печатки колгоспу «Дружба», а завірені печаткою КСП «Дружба». Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою. З врахуванням викладеного, період роботи позивачки в колгоспі «Дружба» з 23.04.1986 по 20.03.1994 правомірно не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутня довідка про фактично відпрацьовані вихододні та про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі. Крім того, в трудовій книжці позивача у записі про прийняття в КСП «Дружба» відсутній номер та дата наказу, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162), що була чинна на час виникнення спірних правовідносин. Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162. Відповідач 2 зауважив, що період роботи в КСП «Дружба» зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.01.1999 по 29.02.2000 року. Пунктом 2 Порядку підтвердження наявного стажу передбачено, що у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків. Підтвердження періодів роботи до 01.01.2004 року показаннями свідків проводиться в органах Пенсійного фонду. Особа, якій необхідно підтвердити стаж у випадку відсутності документів, подає заяву - у заяві вказується, про який стаж йдеться, час роботи, підприємство, причина втрати трудової книжки та інші обставини щодо відсутності запису про трудову діяльність, котрі допоможуть встановити стаж. Заявник указує прізвища, імена, по батькові не менше двох свідків, з якими раніше працював, їх адреси і прохання про їх опитування. За результатами опитування свідків вирішується питання про підтвердження стажу. Результати опитування викладаються в акті опитування свідків, який складається в одному примірнику та зберігається в відділі обслуговування громадян, до матеріалів електронної пенсійної справи долучається сканована копія. Матеріали звернення позивачки за призначенням пенсії не містили акту чи протоколу опитування свідків по спільній роботі у відповідності до вимог пункту 18 Порядку підтвердження наявного стажу. Відповідач 2 вважає, що діяв у відповідності до діючого законодавства, в зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Cтосовно належного відповідача по справі, відповідач 2 звернув увагу суду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважене лише на розгляд конкретної заяви позивачки та прийняття відповідного рішення у відповідності до п. 4.2. Порядку № 22-1. Позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і саме цю адресу позивачка зазначила у заяві про призначення пенсії. У відповідності зі ст. 47 Закону № 1058 пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. Відповідно до п. 4.10 Порядку 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії. Відповідач 2 зазначив, що у відповідності до чинного законодавства Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення позивачки, у тому числі за рішенням суду, оскільки остання не перебуває на обліку в нього та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважено на розгляд конкретної заяви позивачки про призначення пенсії від 04.01.2023, тому територіальним органом Пенсійного фонду України, уповноваженим на розгляд питання щодо виконання рішення суду, може бути визначено судом лише Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Відповідач 2 просив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву, письмове пояснення стосовно того, чому та на підставі чого не було зараховано до загального страхового стажу період роботи з 23.04.1986 по 29.02.2000 на посаді комірника ОСОБА_1 ; належним чином засвідчену копію пенсійної справи (або копію електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 з усіма наявними в ній матеріалами; розрахунок загального стажу (форма РС-право); форму ОК-5.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до участі у справі №200/1818/23 в якості другого відповідача. Встановлено відповідачу 2: Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, письмові пояснення стосовно того, чому та на підставі чого не було зараховано до загального страхового стажу період роботи з 23.04.1986 по 29.02.2000 на посаді комірника ОСОБА_1 ; рішення про відмову у зарахуванні стажу роботи (якщо таке приймалось).

Учасники справи були належним чином повідомлені про відкриття провадження по справі: відповідач 1 шляхом отримання відповідної ухвали до кабінету електронного суду про що свідчить відповідна відмітка «доставлено» та зазначена дата 05.05.2023 року; відповідач 2 був належним чином повідомлений про залучення його другим відповідачем по справі відповідно до ухвали суду від 10.07.2023 року, яку він отримав 14.07.2023 року, про що свідчить наявність у нього кабінету електронного суду та відповідної відмітки про отримання; позивач шляхом розміщення на сайті суду оголошення про відкриття провадження по справі.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 виданим Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області від 20.02.1996 року. Позивач є внутрішньо-переміщеною особою відповідно до довідки від 30.03.2022 року №3518- виданою відділом Центру надання адміністративних послуг Новоархангельської селищної ради.

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними доказами, та не заперечується сторонами по справі, 04.01.2023 позивач звернулась у встановленому порядку до органів пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Як встановлено судом підтверджується матеріалами справи, за результатами розгляду заяви позивача з 02 січня 2023 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 ЗУ №1058-ІV, що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 виданим Пенсійним фондом України від 18.01.2023 року.

16 січня 2023 року, позивач засобами вебпорталу звернулась до ГУ ПФУ в Кіровоградській області з заявою щодо надання інформації про підстави відмови в зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи з 23.04.1986 по 29.02.2000 року. Вказане звернення передано за належністю до відповідача 1, оскільки відповідно до п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії електронна пенсійна справа позивача передана саме до відповідача 1 за місцем реєстрації позивача.

Відповідачем 1 була надана відповідь на звернення позивача за №3315-2382/А-02/8-0500/23 від 08.03.2023 року в якому було зазначено наступне, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом «екстериторіальності» розглянуто її заяву на призначення пенсії за віком від 04.01.2003 за №25 та призначено пенсію з 02.01.2023 відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2023 №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). Згідно статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За даними електронної пенсійної справи страховий стаж враховано по 30.09.2022, що складає 32 роки 2 місяці 21 день. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу визначено в розмірі 0,32167. До страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі «Дружба» оскільки відсутня довідка про фактично відпрацьовані вихододні та про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі. У трудовій книжці від 23.04.1986 № НОМЕР_1 у записі про прийняття в КСП «Дружба» відсутній номер та дата наказу, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. Відповідно до ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період роботи після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Згідно п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі- застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу; заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. На підставі зазначеного, періоди роботи в колгоспі «Дружба» та КСП «Дружба» можуть бути враховані до страхового стажу на підставі довідок, що підтверджують періоди роботи або за рішенням суду.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не зарахування до її страхового стажу період роботи в колгоспі «Дружба» у період з 23.04.1986 по 29.02.2000 року та за захистом своїх прав звернулась до суду.

Отже, спірним питанням в даній справі є не зарахування органами пенсійного фонду до страхового стажу позивача період її роботи в колгоспі «Дружба» з 23.04.1986 по 29.02.2000 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

Згідно ч.ч.2, 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Тобто, починаючи з 01.01.2023 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності необхідного стажу в період з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років.

Як свідчать матеріали справи, позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто для призначення пенсії їй на момент призначення пенсії за віком після досягнення 60 років необхідно мати наявного страхового стажу не менше 30 років.

Закон №1058-ІV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно п.п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310 «Про трудові книжки колгоспників» (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника вносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Суд також звертає увагу, що пенсійний орган зобов`язаний призначати, здійснювати нарахування та перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, ніж положення постанов Пенсійного Фонду України. Зазначений Закон не передбачає надання первинних документів у разі наявності відомостей про роботу в трудовій книжці. Аналіз вказаної норми вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Як встановив суд, позивач разом із заявою від 04.01.2023 про призначення пенсії подав до Пенсійного фонду трудову книжку, яка містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у оскаржений період.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 дата заповнення 23.04.1986 року у спірний період з 23.04.1986 по 29.02.2000 року позивач була прийнята до колгоспу «Дружба» на посаду комірника, що підтверджується записами №1 та №2 в зазначеній трудовій книжці.

Відповідно до графи у трудовій книжці позивача «членство у колгоспі» зазначено:

- Запис №1 23.04.1986 року прийнята в члени колгоспу «Дружба» - протокол №4;

- Запис №2 20.03.1994 року рішенням загальних зборів Пр.№2 від 11 березня 1994 року колгосп «Дружба» реорганізований в КСП «Дружба» - рішення загальних зборів;

- Запис №3 20.03.1994 року прийнята в члени КСП «Дружба» Волноваського району Донецької області згідно наданої заяви рішення загальних зборів;

- Запис №4 29.02.2000 року звільнена з членів КСП «Дружба» по ст.38 КЗПП України наказ №3 від 28.02.2000 року.

Позивач у позовній заяві зазначає, що їй при призначенні пенсії до загального страхового стажу був не зарахований період її роботи з 23.04.1986 по 29.02.2000 року в колгоспі «Дружба», який потім було реорганізовано в КСП «Дружба» на посаді комірника.

В той же час, як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: формою ОК-5; відзивом на позовну заяву відповідача 2 та формою РС-право ППВП ПФУ номер ПС: 43, позивачу до її загального страхового стажу були у спірний період зараховані наступні періоди її роботи на КСП «Дружба»: з 01.01.1999 по 30.06.1999 року 6 місяців; з 01.08.1999 по 31.12.1999 року 5 місяців; з 01.01.2000 по 24.01.2000 року 24 дні; з 01.02.2000 по 25.02.2000 року 25 днів.

Як вбачається з відзиву відповідача 2, період роботи позивача в КСП «Дружба» було зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.01.1999 по 29.02.2000 року, що також встановлено судом та підтверджується вищезазначеними доказами.

Відповідно до наданого на адресу суду відзиву на адміністративний позов Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області судом встановлено, що позивачу до її страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі «Дружба», оскільки відсутня довідка про фактично відпрацьовані вихододні та про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі; в трудовій книжці від 23.04.1986 серії НОМЕР_1 у записі про прийняття в КСП «Дружба» відсутній номер та дата наказу, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162. Окрім цього, відповідач 2 закцентував свою увагу на тому, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості зокрема про прийом, роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі) та у випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ. Відповідач 2 зазначив, що трудова книжка позивача, а саме розділ про трудову участь у громадському господарстві оформлена неналежним чином, записи з 1986 по 1994 роки не містять печатки колгоспу «Дружба», а завірені печаткою КСП «Дружба».

Як встановлено судом вищезазначене було продубльовано відповідачем 1 у його відзиві на адміністративній позов та зазначено у його відповіді від 08.03.2023 року на звернення позивача.

Стосовно зазначеного щодо відсутності в трудовій книжці позивача від 23.04.1986 серії НОМЕР_1 у записі про прийняття в КСП «Дружба» номеру та дати наказу, а також те, що розділ про трудову участь у громадському господарстві оформлена неналежним чином, записи з 1986 по 1994 роки не містять печатки колгоспу «Дружба», а завірені печаткою КСП «Дружба», суд ставиться критично до вищезазначеного враховуючи, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Окрім цього суд наголошує на тому, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його первинних документах. Помилки в заповненні первинних документів не може бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок їх ведення та заповнення з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 провадження №К/9901/1298/17.

Стосовно другої підстави не зарахування вищезазначеного спірного періоду роботи позивача в колгоспі (потім КСП) «Дружба», відповідач 1 посилається на п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, яким передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі- застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу; заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою.

Суд також ставиться до вищезазначеного критично, оскільки як зауважив позивач у своїй позовній заяві, що вона була позбавлена можливості отримати довідку з архівного фонду про фактично відпрацьовані вихододні та про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі, тому що трудовий архів Волноваської територіальної громади де зберігається відповідна інформація знаходиться на тимчасово окупованій території де проводяться бойові дії.

Окрім цього, суд акцентує свою увагу на тому, що в трудовій книжці позивача на сторінці трудова участь в загальному господарстві зазначені відомості трудової участі в громадському господарстві, зокрема, про виконання річних мінімумів трудової участі. Так, на сторінках 18-19 трудової книжки є такі записи:

1. 1986 рік, прийнятий колгоспом трудовим мінімум - 217, виконання річного мінімуму 217;

2. 1987 / 250 / 319;

3. 1988 / 250 / 301;

4. 1989 / 250 / 277;

5. 1990 / 250 / 308;

6. 1991 / 250 / 281;

7. 1992 / 250 / 318;

8. 1993 / 250 / 289;

9. 1994 / 250 / 306;

10. 1995 / 250 / 293;

11. 1996 / 250 / 290;

12. 1997 / 250 / 293;

13. 1998 / 250 /299;

14. 1999 / 250 / 272.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача відповідачами до суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем 2 при призначенні пенсії за віком позивачу,

Окрім того, як відзначено позивачем, факт її роботи в спірний період в колгоспі (потім КСП) «Дружба» у період з 23.04.1986 по 29.02.2000 року можуть підтвердити свідки, а саме особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , копії трудових книжок та довідок яких долучено до матеріалів справи, які працювали разом із позивачем.

З цього приводу суд зазначає, що у відповідності із пунктом 2 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 17 Порядку №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

За приписами пункту 17-1 Порядку №637, у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

За приписами пункту 18 Порядку №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Таким чином, підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

Стосовно зазначеного відповідачем 2, що особа якій необхідно підтвердити стаж у випадку відсутності документів, подає заяву у заяві вказується, про який стаж йдеться, час роботи, підприємство, причина втрати трудової книжки та інші обставини щодо відсутності запису про трудову діяльність, котрі допоможуть встановити стаж. Заявник указує прізвища, імена, по батькові не менше двох свідків, з якими раніше працював, їх адреси і прохання про їх опитування. За результатами опитування свідків вирішується питання про підтвердження стажу. Матеріали звернення позивача за призначенням пенсії не містили акту чи протоколу опитування свідків по спільній роботі у відповідності до вимог пункту 18 Порядку підтвердження наявного стажу.

Суд зазначає, що в даному випадку ключовим питанням щодо необхідності опитування свідків є - необхідність підтвердження стажу у випадку відсутності документів, внаслідок причини втрати трудової книжки та інші обставини щодо відсутності запису про трудову діяльність, котрі допоможуть встановити стаж. Суд ставиться до цього критично, тому що в цьому випадку позивач має трудову книжку, яка містить належним чином відображені не тільки період роботи позивача з 23.04.1986 по 29.02.2000 року, а й окремо містить трудову участь позивача у громадському господарстві, що перевищує мінімум трудової участі громадян за спірний період.

Окремо, суд хоче наголосити на тому, що позивач був позбавлений можливості про необхідність надання на адресу пенсійного фонду відповідної заяви про опитування свідків, тому що позивачем було надано заяву про призначення пенсії від 04.01.2023 року та з 02.01.2023 року відповідачем 2 їй було вже призначено пенсію. Будь-яких листів, відповідей з боку відповідача 2 на адресу позивача щодо необхідності опитування свідків не надходило, тож орган пенсійного фонду мав правові підстави для інформування позивача про необхідність у наданні такої заяви.

Однак відомостей стосовно витребування у ОСОБА_1 переліку осіб, яких слід ідентифікувати як свідків з метою отримання їх показань по спірному, на переконання відповідача 2, періоду страхового стажу позивача в колгоспі (потім КСП) «Дружба», матеріали справи не містять.

Крім того, суд враховує, що інших доказів, крім наданих позивачем органу пенсійного фонду разом із заявою про призначення пенсії, він надати не може, так як трудовий архів Волноваської територіальної громади де зберігається відповідна інформація, знаходиться на тимчасово окупованій території де проводяться бойові дії, що позбавляє заявника виконати вимоги органу пенсійного фонду в частині надання додаткових документів на підтвердження страхового стажу, не може бути правомірною підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист в питанні призначення пенсії за віком.

Щодо підстав зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити таке зарахування, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляд документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг», для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Зважаючи на те, що у даному випадку органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за заявою позивача було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке, відповідно, при розгляді документів ОСОБА_1 і здійснювало розрахунок її загального страхового стажу, та саме ним було не враховано спірний період до загального страхового стажу позивача, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 встановлених вище періодів до її загального страхового стажу.

Водночас, відповідач-1, за наведених обставин, не є належним у цій справі, тому у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити повністю, бо останній фактично заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 26 Закону №1058-IV не розглядав та пенсію не призначав.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи частину 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 23.04.1986 по 29.02.2000 року на посаді комірника в колгоспі «Дружба», яке потім було реорганізовано в КСП «Дружба», слід визнати протиправними та як наслідок зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботу в колгоспі «Дружба», яке потім було реорганізовано в КСП «Дружба», з 23.04.1986 по 29.02.2000 року на посаді комірника з урахуванням висновків суду по даній справі.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману позивачем пенсію суд зазначає наступне.

Відповідачем 2, ще не був зарахований до загального страхового стажу період роботи позивача в колгоспі «Дружба», який потім був реорганізований в КСП «Дружба», з 23.04.1986 по 29.02.2000 року на посаді комірника з урахуванням висновків суду по даній справі, тож суд дійшов висновку, що цю позовну вимогу слід визнати як передчасною заявленою на майбутнє та такою що задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 21.04.2023, позивач за подання адміністративного позову сплатила 1073,60 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) періоду роботи з 23.04.1986 по 29.02.2000 року на посаді комірника в колгоспі «Дружба», яке потім було реорганізовано в КСП «Дружба».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до загального страхового стажу період роботи в колгоспі «Дружба», яке потім було реорганізовано в КСП «Дружба», з 23.04.1986 по 29.02.2000 року на посаді комірника з урахуванням висновків суду по даній справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) судові витрати у розмірі 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 09 серпня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець