Справа № 260/188/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 серпня 2023 року

м. Київ

справа №260/188/21

адміністративне провадження №К/990/25857/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 260/188/21 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської обласної прокуратури, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу вихідної допомоги у зв`язку із звільненням у розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 57777,22 грн;

- зобов`язати Закарпатську обласну прокуратуру провести виплату позивачу вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням у розмірі середньомісячної заробітної плати в розмірі 57777,22 грн, перевівши грошові кошти на банківський картковий рахунок позивача, відкритий в АТ "Альфа Банк", з відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 грудня 2020 року по день постановлення судового рішення, перевівши грошові кошти на банківський картковий рахунок відкритий в АТ "Альфа Банк", з відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні;

- стягнуто з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 20832,00 грн;

- стягнуто з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати належної йому вихідної допомоги при звільненні за період з 29 грудня 2020 року по 07 грудня 2022 року у сумі 20889,68 грн;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні;

- стягнуто із Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 20347,53 грн;

- стягнуто із Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати належної йому вихідної допомоги при звільненні за період з 29 грудня 2020 року по 07 грудня 2022 року у сумі 125881,45 грн;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалами Верховного Суду від 11 квітня 2023 року, від 11 травня 2023 року, від 14 червня 2023 року та 14 липня 2023 року касаційні скарги Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №260/188/21 повернуто особі, яка їх подала.

24 липня 2023 року до Суду вчергове надійшла касаційна скарга Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №260/188/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

За змістом частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема документ про сплату судового збору.

Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З оскаржуваної постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду встановлено, що її прийнято у відкритому судовому засіданні 21 березня 2023 року та повний текст виготовлено 22 березня 2023 року.

За таких обставин останнім днем строку на її касаційне оскарження є 22 квітня 2023 року.

Касаційну скаргу направлено до Суду засобами поштового зв`язку 19 липня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на те, що вперше касаційну скаргу подано до суду 02 вересня 2022 року, тобто в межах строку передбаченого статтею 329 КАС України. Проте вказана касаційна скарга та повторно подані були повернуті Верховним Судом скаржнику. З огляду на те, що первинну скаргу було подано у межах встановленого законодавством строку, а наступні касаційні скарги направлялись до суду без зайвих зволікань, скаржник просить поновити процесуальний строк на касаційне оскарження.

Перевіряючи наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, Суд зазначає, що підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Приписами статті 44 КАС України встановлено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Водночас як встановлено Судом представник відповідача вже чотири рази звертався з касаційною скаргою у цій справі, проте через відсутність належних обґрунтувань підстав касаційного оскарження Верховним Судом було повернуто відповідні касаційні скарги.

Разом з цим, Суд зауважує, що неодноразове повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, обставини, за яких суд касаційної інстанції вже повертав попередні касаційні скарги, були безпосередньо пов`язані з організаційною діяльністю заявника (неналежне оформлення).

Отож, зважаючи на значний пропуск строку на касаційне оскарження, клопотання скаржника про його поновлення з наведених підстав не можна вважати обґрунтованим, оскільки неодноразове невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску такого строку, адже є такою, що залежить виключно від волі особи, яка подає касаційну скаргу, а тому не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Щодо посилання скаржника на практику Європейського суду з прав людини, то Суд зауважує, що вона стосується осіб, яким держава зобов`язана забезпечити дотримання певних гарантій. Так, положення Конвенції з прав людини та основоположних свобод спрямовані саме на захист прав та інтересів фізичних і юридичних осіб від протиправних дій з боку держави, а тому не поширюються на державні органи влади, що саме і діють від імені держави і чий статус є превілюючим у правовідносинах із іншими особами.

За таких обставин зазначені скаржником причини пропуску строку на подання касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а отже, не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

З урахуванням наведеного Суд не вбачає підстав визнавати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, указані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із установленням скаржнику строку для усунення її недоліку шляхом подання до суду касаційної інстанції: заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення, а також відповідних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин.

Керуючись статтями 44, 169, 248, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку Закарпатською обласною прокуратурою на касаційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №260/188/21.

Касаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 260/188/21 залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко