Справа № 420/24628/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування iндексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати iндексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати iндексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час служби в Інституті Військово-Морских Сил Національного університету «Одеська морська академія» він подавав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 з приводу невиплати індексації грошового забезпечення, однак отримав негативну відповідь. З урахуванням чого, позивач вважає, бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року, протиправною, оскільки індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підлягає обов`язковому нарахуванні та виплаті.

Відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 до суду надано відзив (від 13.01.2022 року вхід.№2612/22), в якому наголошено на безпідставність позовних вимог, та зазначено, що повне грошове забезпечення позивача при звільненні його зі служби мало здійснюватися за місцем перебування на грошовому забезпеченні, тобто в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія, оскільки нарахування індексації грошового забезпечення може здійснювати виключно за місцем перебування військовослужбовця на фінансову забезпеченні.

Відповідачем - Військовою частини НОМЕР_2 до суду надано відзив (від 25.01.2022 року вхід.№5322/22), в якому також наголошено на безпідставність позовних вимог, та зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2016 року по лютий 2018 року, у Міністерства оборони не було.

Відповідач - Інститут Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія до суду надав відзив (від 14.07.2023 року вхід.№ЕС/7333/23), ), в якому вказав, що грошове забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 нараховувалось та виплачувалось в/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_2 як і мала нараховуватись і виплачуватись його індексація, що встановлено законом. В оскаржуваний період позивач не проходив військову службу в Інституті та не перебував на його фінансовому забезпеченні, а тому вимоги до Інституту в протиправності його дій або протиправній бездіяльності є необґрунтованими та безпідставними. Таким чином позивач перебував на фінансовому забезпеченні Інституту у період з 18.07.2019 по 31.08.2021, включно, та йому Інститутом нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою Одеського оружного адміністративного суду від 13.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/24628/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 14 лютого 2022 року у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про заміну відповідача по справі №420/24628/21- відмовлено. Залучено до участі у справі №420/24628/21 в якості другого відповідача Інститут Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія ().

Ухвалою Одеського оружного адміністративного суду від 30.03.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою від 30 березня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою Одеського оружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року продовжено розгляд справи № 420/24628/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року витребувано від відповідача - Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія сформовану правову позицію в межах заявлених позовних вимог, а також належним чином засвідчені копії матеріалів, складених в межах спірних правовідносин, у тому числі, Наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія, а також Наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Інституту, в якому, зокрема, зазначено виплати при звільненні з військової служби, та виключенні зі списків особового складу. Зупинено провадження по справі № 420/24628/21, - до отримання витребуваних судом письмових доказів.

Ухвалою Одеського оружного адміністративного суду від 08.08.2023 року поновлено провадження по справі № 420/24628/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до приписів ч.1 ст.237 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 в оскаржуваний період, з 01.01.2016 по 28.02.2018, проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на забезпеченні при Військовій частині НОМЕР_2 в тому числі і на грошовому.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2019 року № 138 ОСОБА_1 17.07.2019 року був виключений зі списків особового складу Військової частини, та знятий з усіх видів забезпечення при Військовій частині НОМЕР_2 , та вибув до Військової частини НОМЕР_3 .

Наказом начальника Інституту від 18.07.2019 № 147 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (який прибув з в/ч НОМЕР_1 ) та на всі види забезпечення Інституту.

Листом від 21.02.2020 року №382 Військової частини НОМЕР_2 розглянуто рапорт щодо виплати індексації грошового забезпечення та надання довідки про розмір належної та невиплаченої індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, та повідомлено позивача, що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року вих. №248/3/9/1/2, у зв`язку з внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховується та не виплачується до окремого розпорядження, а отже, за вказаний період, індексація грошового забезпечення не нараховувалась, та зазначена довідка не може бути видана.

Відповідно до Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.06.2021 року № 230, ОСОБА_1 звільнений з військової служби, та на підставі Наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (по стройовій частині) від 31.08.2020 року № 161, виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Не виплата позивачеві iндексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року послугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування iндексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року; визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати iндексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати iндексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року, є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист Військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист Військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб Військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у Військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною 2 ст.19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення.

Згідно із абз.2 ст.1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 6 ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно із ст.3 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому відповідно до визначення, яке міститься в абз.3 ст.1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Згідно із ст.4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч.2, 6 ст.5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно із ст.6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003р. №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до абз.5 п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з абз.1, 2, 5, 6 п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Абзацами 1 - 6 п.5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Відповідно до пп.2 п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Суд звертає увагу на те, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

У рішенні від 15.10.2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України Конституційний Суд України зазначив про те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 19.06.2019 року (справа №825/1987/17), від 20.11.2019 року (справа №620/1892/19), від 05.02.2020 року (справа №825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а сааме: відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

На підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Суд звертає увагу на те, що з аналізу положень п.5 Порядку №1078 видно, що можливість виплати особі індексації та порядок розрахунку її суми залежить від розміру підвищення оплати праці у місяці, в якому воно відбулося.

При цьому, відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Так, суд зазначає, що відповідачами в ході розгляду справи відповідачами Військовими частинами НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , не надано жодного доказу на підтвердження виплати у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за посадою, яку він займав, як і не надано належних доказів на підтвердження того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина НОМЕР_5 , відсутні грошові кошти на індексацію грошового забезпечення позивача - ОСОБА_1 ,

При цьому, судом встановлено, що Листом від 21.02.2020 року №382 Військової частини НОМЕР_2 розглянуто рапорт щодо виплати індексації грошового забезпечення та надання довідки про розмір належної та невиплаченої індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, та повідомлено позивача, що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року вих. №248/3/9/1/2, у зв`язку з внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховується та не виплачується до окремого розпорядження, а отже, за вказаний період, індексація грошового забезпечення не нараховувалась, та зазначена довідка не може бути видана.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, та враховуючи, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу, суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не була нарахована, та у свою чергу Військовою частиною НОМЕР_2 не виплачена ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за спірний період - з 01.01.2016 по 28.02.2018 року.

При цьому, з урахування того, що Військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення у повному обсязі, за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року.

Щодо доводів відповідача Військової частини НОМЕР_1 , що повне грошове забезпечення позивача при звільненні його з служби мало здійснюватися за місцем перебування на грошовому забезпеченні, тобто в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія, оскільки нарахування індексації грошового забезпечення може здійснювати виключно за місцем перебування військовослужбовця на фінансову забезпеченні, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, та жодним чином не заперечується відповідачами, що ОСОБА_1 протягом оскаржуваного періоду, з 01.01.2016 по 28.02.2018, проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2019 року № 138 ОСОБА_1 17.07.2019 року був виключений зі списків особового складу Військової частини та знятий з усіх видів забезпечення при Військовоій частині НОМЕР_2 та вибув до Військової частини НОМЕР_3 .

Наказом начальника Інституту від 18.07.2019 № 147 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (який прибув з в/ч НОМЕР_1 ) та на всі види забезпечення Інституту.

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.06.2021 року № 230, ОСОБА_1 звільнений з військової служби, та на підставі Наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (по стройовій частині) від 31.08.2020 року № 161 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

При цьому, суд зазначає, що в оскаржуваний період, з 01.01.2016 по 28.02.2018, діяла Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністерства оборони України від 14.07.2008 № 260, відповідно до пункту 1.9 котрої грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно.

Таким чином, грошове забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 нараховувалось та виплачувалось Військовими частинами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , та відповідно відповідачами мала нараховуватись і виплачуватись ОСОБА_1 індексація, відповідно до діючого на той час законодавства.

Судом встановлено, що в оскаржуваний період позивач не проходив військову службу в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія, та не перебував на його фінансовому забезпеченні, а тому вимоги до Інституту в протиправності його дій або протиправній бездіяльності, не є ґрунтовними.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування iндексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року, та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 28.02.2018 року.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування iндексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року.

4. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко