Справа № 580/698/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/698/22 Суддя (судді) першої інстанції: Гарань С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Черкаська міська рада та комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило:

- зобов`язати ОСОБА_1 , за власний рахунок, знести частину самочинно збудованого зблокованого гаражу біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який знаходиться у його користуванні;

- компенсацію витрат, пов`язаних зі знесенням самочинно збудованих об`єктів зблокованих гаражів біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 здійснити за рахунок ОСОБА_1 , який здійснив самочинне будівництво.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року позовні вимоги задоволено, зобов`язано: ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » компенсацію витрат, пов`язаних із знесенням самочинно збудованого об`єкту «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » здійснити за рахунок ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну правову оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права.

За наведених у відзиві обставин, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року без змін.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення на проведення позапланового заходу від 27.08.2021 № 43, заступником начальника управління, головним спеціалістом відділу контролю Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради (далі - Управління) здійснювалась позапланова перевірка на об`єкті законність будівництва зблокованих гаражів біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 щодо дотримання суб`єктами містобудування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Підставою для проведення позапланового заходу стало звернення від 09.08.2021 вх.№9248-2 мешканців будинку АДРЕСА_1 , - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Під час перевірки встановлено, що на дворовій земельній ділянці, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 збудовані (реконструйовані) у 2009 році гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 наземні зблоковані два боксові гаражі орієнтовним розміром 9,38x6,41 та висотою 2,9м. Фундамент бетонний, стіни керамічна цегла, ворота металеві, перекриття дерев`яні балки, покриття шифер. Дані гаражі розміщені на відстані 7,9 м від житлового будинку АДРЕСА_2 від житлового будинку АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 , 6,3м від приватного житлового буднику АДРЕСА_5 , що є менше 10 метрів та є порушенням визначеними вимогами таблиці 7.5 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (табл. 10.6 ДБН Б.2.2-12:2009 та додатку №10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173). Гаражі знаходяться в охоронній зоні теплової мережі па відстані орієнтовно 3-4 см до кожуха повітряної теплової мережі, що є менше 3 м та порушує вимоги п. 6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 №17 та п. 11.25 ДБН В.2.5-39:2008. Гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 надали письмові пояснення та копію рішення виконавчою комітету Придніпровської районної ради народних депутатів від 11.04.1979 № 97§1 (щодо дозволу тимчасового розміщення металевого гаражу із розбірних конструкцій в господарській зоні двору АДРЕСА_6 ). Дане будівництво (реконструкція) гаражів здійснювалось на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети без належного дозволу та без належного ствердженого проекту.

Таким чином, перевіркою встановлено, що дане будівництво відноситься (реконструкція) до самочинного, чим порушує вимоги таблиці 7.5 ДБН 360- 93** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (табл. 10.6 ДБН Б.2.2- 17:200), додатку №10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173. п. 6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України 14.02.2007 № 71, п. 11.25 ДБН 8.2.5-39:2008, п. 1.2 ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва» (п.1.6 ДБН А.3.1-5-2009, п. 7.2 ДБН А.3.1-5-201, абз. 4, абз. 6 ч.1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування».

За наслідками перевірки складено- акт за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № 43 від 09.09.2021.

Крім того, стосовно ОСОБА_1 складено:

- протокол про адміністративне правопорушення № 12 від 09.09.2021, де зазначено дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення;

- припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 16 від 09.09.2021, яким зобов`язано гр. ОСОБА_1 усунути порушення до 09.11.2021;

Матеріали перевірки ОСОБА_1 отримав особисто, про що свідчать його підписи на зазначених документах.

14.09.2021 за наслідками розгляду справа про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 96 КУпАП та винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення від 14.09.2021 № 10, накладено на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 14.09.2021 № 10 відповідачем виконано, штраф сплачено. Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 16 від 09.09.2021 не оскаржувався.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна у гр. ОСОБА_1 відсутнє право власності на зблоковані гаражі біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно направлення про проведення позапланового заходу від 30.11.2021 № 79 - 30.11.2021 заступником начальника управління та головним спеціалістом Управління розпочата перевірка виконання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог припису №16 від 09.09.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил па об`єкті - законність будівництва зблокованих гаражів біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

З направленням про проведення позапланового виходу від 30.11.2021 № 79 ОСОБА_1 ознайомився, копію направлення отримав особисто, про то свідчить його підпис па направленні.

Під час перевірки було встановлено, що порушення які зазначені в приписі № 16 під 09.09.2021 гр. ОСОБА_1 не усунуті, вимоги припису не виконані а саме: самочинно збудований боксовий гараж побудований з порушенням норм 7.5 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселені»» (табл. 10.6 ДБН Б.2.2-12:2009), додатку №10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173, п. 6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 №17 та п. 11.25 ДБН В.2.5-39:2008, п. 1.2 ДБН А.3.1-5-96 «організація будівельного виробництва» (п. 1.6 ДБН А.3.1-5-2009, її. 7.2 ДБН А.3.1-5-2016, абз. 4, абз. 6 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування».

Відповідними діями ОСОБА_1 порушив пп. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Документи, що підтверджують виконання вимог припису № 16 від 09.09.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті - законність будівництва зблокованих гаражів біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на перевірку гр. ОСОБА_1 надані не були.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна у гр. ОСОБА_1 відсутнє право власності на зблоковану будівлю (частину гаража) біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Інформація щодо отримання (реєстрації) дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт (в тому числі підготовчих будівельних робіт по знесенню об`єкта нерухомості) та введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта по даному об`єкту будівництва відсутня па Порталі державної електронної системи у сфері будівництва.

Листом від 03.11.2021 № 12226-2 Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради повідомив про відсутність інформації щодо падання дозволу на будівництво по АДРЕСА_1 .

За наслідками перевірки складено:

акт складений за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № 79 від 13.12.2021;

протокол про адміністративне правопорушення № 25 від 13.12.2021 стосовно ОСОБА_1 , де зазначено дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

24.12.2021 в приміщення Управління, була розглянута справа про адміністративне правопорушення та винесена постанова № 23 по справі про адміністративне правопорушення від 24.12.2021, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 188-42 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 5950,00 грн.

Відповідно інформації, зазначеній у листі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.01.2022 № 18-23-0.2-102/2-22 за даними обліку земель (дані державного реєстру земель та форм статистичної звітності з обліку земель) Відділу 4 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до міських земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту та перебуває у комунальній власності відповідно до п.п. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України.

У зв`язку з невиконанням вимог приписів про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудування, продовженням виконання будівельних робіт, враховуючи будівництво є самочинним без жодних необхідних документів із самовільним захопленням земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом на виконання повноважень, передбачених статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем здійснено будівництво без дозволу на виконання будівельних робіт та затвердженої в установленому порядку проектної документації, що свідчить про факт самочинного будівництва, а також не виконано вимоги приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам колегія суддів апеляційної інстанції зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основи містобудування» містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

У силу приписів ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Положення ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначають державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до пп. «а», «б» п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході проведених перевірок Управлінням ДАБК було встановлено, що на дворовій земельній ділянці, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 збудовані (реконструйовані) у 2009 році гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 наземні зблоковані два боксові гаражі орієнтовним розміром 9,38x6,41 та висотою 2,9м., без будь-яких дозвільних документів, на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Черкаської міськради, а також у межах охоронної зони повітряної теплової мережі, у зв`язку із чим було видано припис №16 про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, з вимогою усунути виявлені порушення у строк до 09.11.2021. Указані приписи відповідачем не оскаржувалися.

У ході подальшої перевірки було встановлено, що вимоги припису №16 ОСОБА_1 не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється (ч. 2 ст. 36 указаного Закону).

За правилами ч. 1, ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України. Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Отже, законом передбачена пряма заборона виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а виконання фізичною або юридичною особою таких робіт без подання указаного повідомлення вважається самочинним будівництвом.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем факт самочинного будівництва не заперечується, будь-яких дозвільних документів на проведення будівельних робіт суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Отже, зверненню суб`єкта владних повноважень з позовом про зобов`язання знести самочинне будівництва передує саме наявність вищезазначених обставин.

При цьому, за правилами абзацу 2 частини 1 цієї ж статті у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Аналіз змісту указаних норм у своєму взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що ними встановлено перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення в органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Також зміст наведених вище положень ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у взаємозв`язку з нормами ч. 1 ст. 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень.

Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі ч. 1 ст. 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.

Як вже неодноразово було підкреслено раніше, матеріали справи свідчать, що позивачем виносився припис про усунення порушень вимог законодавства в сфері містобудування, який відповідачем отримано, разом з тим не оскаржено і не виконано.

Таким чином, як на момент проведення перевірки, так і на час розгляду справи судом першої інстанції і під час апеляційного перегляду судового рішення у ОСОБА_1 відсутні будь-які дозвільні документи, які б надавали останньому право на здійснення будівельних робіт у вигляді будівництва гаража за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім іншого, суд першої інстанції правильно підкреслив, що спірний гараж зведено на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить до міських земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту та перебуває у комунальній власності, про що Управління ДАБК повідомлено листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.01.2022 №18-23-0.2-102/2-22 (т. 1 а.с. 50).

Отже, самочинна побудова об`єкта будівництва на земельній ділянці комунальної власності, що не відводилася для цієї мети, на переконання колегії суддів, саме по собі вказує на порушення забудовником права власності територіальної громади, що робить неспроможним твердження апеляційної скарги про те, що Управлінням ДАБК не надано доказів порушення ОСОБА_1 права власності територіальної громади щодо цієї земельної ділянки.

Крім того, колегією суддів враховується, що рішенням Черкаської міської ради від 29.09.2022 №30-27 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 » відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0058 га, в оренду на 5 років для будівництва тимчасового гаражу через невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-305.

Отже, з огляду на відсутність у відповідача дозвільних документів для проведення будівельних робіт, документів на право проведення таких робіт на відповідній земельній ділянці, а також їх проведення у межах охоронної зони навколо інженерних комунікацій без погодження з їх оператором, колегія суддів приходить до висновку, що указаний об`єкт вважається самочинним будівництвом, що, як вже було зазначено вище, тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Таким чином, вказаним спростовується посилання апелянта на те, що позивачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними і допустимими доказами існування підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У постанові від 29.01.2020 у справі №822/2149/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував ряд ключових правових висновків щодо цієї категорії справ:

1) можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки;

2) в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (а) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (б) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (в) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Такий підхід, за висновками Верховного Суду, висловленими у межах справи №1340/4767/18 (постанова від 16.08.2022) є логічним та виправданим, позаяк такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

Окрім іншого, Верховний Суд у зазначеному вище рішенні у справі №822/2149/18 дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від позицій, висловлених у постановах Верховного Суду за наслідками розгляду справ № 820/3183/16, № 813/6426/14, № 813/6284/14, № 814/2645/15, № 813/6423/14.

У справі, рішення в якій є предметом апеляційного перегляду, встановлено, що ОСОБА_1 здійснив будівництво без документів, що дають право на це, а саме без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, та без належно затвердженого проекту.

Отже, у межах спірних правовідносин має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Тобто, частина 7 статті 376 Цивільного кодексу України спірні правовідносини не регулює.

Натомість, для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право на це, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у вже згаданій вище постанові від 16.08.2022 у справі №1340/4767/18

Наразі, колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові від 29.01.2020 (справа №822/2149/18) Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

За такого правового регулювання та встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку, що будівництво частини гаражу біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є самочинним, щодо якого правомірно заявлено вимогу про знесення, оскільки відповідач виконав будівельні роботи без відповідного документа, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, та без належно затвердженого проекту і відмовлявся усувати порушення. Отже правильною є позиція суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

З приводу посилання ОСОБА_1 на норми ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Указаними приписами Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Отже, у межах спірних правовідносин, як було встановлено раніше, відсутні докази відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва. Крім того, набуття права власності на об`єкт самочинного будівництва не позбавляє такий об`єкт статусу самочинного у розумінні положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ч. 7 ст. 376 ЦК України.

Щодо доводів апелянта про те, що до позовної заяви додано копії фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 26.01.2022 № 153 з виправленням прізвища відповідача, а отже, на його думку, даний факт не дозволяє встановити, що копія позовної заяви з додатками до неї адресовані саме відповідачу; що розгляд справи проводився в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін, тому відповідач був позбавлений можливості порівняти склад додатків до позовної заяви та висловити свою оцінку допустимості доказів, поданих до суду позивачем, колегія суддів зазначає наступне.

Наразі, з матеріалів справи вбачається, що Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради 26.01.2022 надіслало сторонам, зокрема ОСОБА_1 , позовну заяву про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат пов`язаних з таким знесенням з додатками рекомендованими листами з повідомленням про отримання.

До Черкаського окружного адміністративного суду дана позовна заява з додатками та підтвердженням надсилання позовної заяви з додатками подана 27.01.2022.

Так, повідомлення про отримання 10.02.2022 позовної заяви з додатками ОСОБА_1 повернулося до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради, отже з 10.02.2022 відповідач був ознайомлений з позовною заявою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради та доданими додатками до неї.

Отже, посилання відповідача, що до позовної заяви додано копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 26.01.2022 № 153 з виправленням, а отже, на його думку, даний факт не дозволяє встановити, що копія додатків до неї адресовані саме відповідачу, є необґрунтованим, оскільки у даному фіскальному чеку виправлення прізвища відповідача здійснено оператором пошти із зазначенням його прізвища та закріплено печаткою Укрпошти, що підтверджує надсилання позовної заяви саме відповідачу та підтверджує факт її отримання відповідачем - зворотнім повідомленням про отримання позовної заяви саме ОСОБА_1 з підписом про отримання 10.02.2022 (а.с. 60, 208).

Також посилання відповідача щодо позбавлення його можливості порівняти склад додатків до позовної заяви та висловити свою оцінку допустимості доказів, поданих до суду позивачем, оскільки розгляд справи проводився в порядку письмового провадження без виклику сторін також є необґрунтованим, оскільки розгляд справи проводився з 10.02.2022 по 06.03.2023, проте відповідач не надав суду першої інстанції з цього приводу жодної своєї думки, заперечень та доказів.

Разом з тим, колегією суддів зауважує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в його резолютивній частині помилково зазначив про зобов`язання відповідача за власний рахунок знести весь самочинно збудований об`єкт «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ».

Зі змісту позовної заяви та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 , за власний рахунок, знести саме частину самочинно збудованого зблокованого гаражу біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який знаходиться у його користуванні та компенсувати витрати, пов`язаних зі знесенням саме цієї частини самочинно збудованого об`єкту.

Отже, рішення суду першої інстанції слід змінити в резолютивній частині щодо визначення об`єкту, якій підлягає знесенню

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, зважаючи на обґрунтованість позиції суду першої інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів судового захисту прав позивача, втім помилковість визначення в резолютивній частині рішення про зобов`язання відповідача за власний рахунок знести весь самочинно збудований об`єкт «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 », колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 241, 242, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок знести частину самочинно збудованого об`єкта «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та компенсацію витрат, пов`язаних із знесенням частини самочинно збудованого об`єкту «Будівництво будівлі (гаражу) біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - здійснити за рахунок ОСОБА_1 ».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 10.08.2023р.)