Справа № 640/16969/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Грибан І.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

представника позивача Дубовик С.В.,

представника відповідача 1 Вишневської Г.С.,

представника відповідача 2 не з`явився,

розглянувши у відкритому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Державної казначейської служби України, в якому просило суд:

визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка полягає у невстановлені економічно обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу для позивача на 2019 рік згідно заяви від № 50105.2-СЛ-9788-0419 від 22.04.2019;

стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" 373 554 610 грн, майнової шкоди, 15 459 161,85 грн інфляційних втрат, 5 719 867,06 грн 3% річних, що завдано відповідачем 1.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за відсутності всебічного, повного та об`єктивного розгляду у судовому процесі всіх обставин в їх сукупності, з порушенням норм матеріального права (п. 13 ч. 1, абз. 2 ч. 4 ст. 17 Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг"; пунктів 3, 4 розд. II, п. 4 розд. III, розд. IV Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 25.02.2016 № 236; пунктів 4.2.1, 4.2.2 Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 03.04.2013 № 369; Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 389) та процесуального права - ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Порядок та процедура перегляду та затвердження тарифів на послуги з розподілу природного газу регулюються не лише Тимчасовою методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою Постановою НКРЕКП № 389 від 14.06.2018, на яку посилається суд першої інстанції, а й рядом інших нормативно-правових актів, зокрема: Процедурою встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою Постановою НКРЕКП від 04.03.2013 № 369; Порядком проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.06.2017 № 866; Методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затверджено Постановою НКРЕКП від 25.02.2016 № 236.

Позивач вказує, що Листом від 16.01.2019 № 508/16/7-19 НКРЕКП повідомила АТ "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" про наявність зауважень до поданого пакету документів та зупинення їх розгляду відповідно до абз. 5 п. 3.1 Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою Постановою НКРЕКП від 04.03.2013 № 369. Проте, зазначеним листом не наведено жодного питання, яке б потребувало додаткового вивчення або доопрацювання. Як вбачається змісту зазначеного листа підставою призупинення розгляду заяви позивача стало прийняття постановою НКРЕКП № 389 від 14.06.2018 Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу та «очікування» набрання нею чинності. Що в повній мірі суперечить приписам Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою Постановою НКРЕКП від 04.03.2013 № 369.

В подальшому, листом від 22.01.2019 № 712/16/7-19 НКРЕКП повідомила усі газорозподільні підприємства, у тому числі ПАТ «Криворіжгаз», про набрання чинності 18.01.2019 Тимчасовою методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, та вказала на необхідність подання заяв про перегляд тарифів на послуги з розподілу природного газу та відповідних документів із врахуванням вимог останньої.

На виконання Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу позивачем листом від 27.02.2019 № 50105.2-Сл-4926-0219 позивач надав до НКРЕКП пакет документів з метою перегляду регулятором рівню діючого тарифу на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 435 (у редакції постанови НКРЕКП від 15.12.2016 № 2294) у розмірі 295,80 грн за 1000 куб.м, (без ПДВ), звертаючи увагу на те, що така стаття витрат як «вартість матеріалів (паливо, електроенергія, витрати на ремонт, інші) для ПАТ «Криворіжгаз» залишається незмінною в діючому тарифі з 01.05.2012.

Після проведення робочої зустрічі 15.04.2019, листом № 4757/16/7-19 від 26.04.2019 НКРЕКП повідомила, що розгляд заяви про встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу та Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2019-2028 року зупиняється. В листі зазначено, що в НКРЕКП відсутній План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2019-2028 роки, доопрацьований за результатами наданих на робочій нараді зауважень та рекомендацій. Проте, в листі № 4757/16/7- 19 від 26.04.2019 не вказано причини зупинення розгляду заяви про встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу.

В подальшому, з врахуванням зауважень та рекомендацій відповідача, листом від 22.04.2019 № 50105.2-Сл-9788-0419 ПАТ «Криворіжгаз» надано до НКРЕКП пакет документів з метою перегляду регулятором рівню діючого тарифу на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 року № 435 (у редакції постанови НКРЕКП від 15.12.2016 № 2294) у розмірі 295,80 грн. за 1000 куб.м, (без ГІДВ) у зв`язку з падінням обсягів розподілу природного газу, звертаючи увагу на те, що така стаття витрат як «вартість матеріалів (паливо, електроенергія* витрати на ремонт, інші) для ПАТ «Криворіжгаз» залишається незмінною в діючому тарифі з 01.05.2012.

Проте, листом №5704/16.3.2/7-19 від 27.05.2019 НКРЕКП повідомив ПАТ «Криворіжгаз» про зупинення розгляду зави про встановлення (перегляд) тарифу на послуги розподілу природного газу та Плану розвитку газорозподільної системи на 2019-2028 року. Зазначеним листом також не було вказано причини зупинення розгляду заяви про встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу від 22.04.2019 № 50105.2-Сл-9788-0419. Доказів щодо економічної необґрунтованості заявлених витрат, на думку позивача, відповідачем не надано.

Крім того, лист №475.7/16/7-19 від 26.04.2019 та лист №5704/16.3.2/7-19 від 27.05.2019 є ідентичними по змісту, та в обох листах не зазначено причини зупинення розгляду листів від 27.02.2019 № 50105.2-Сл-4926-0219 та від 22.04.2019 № 0105.2- Сл-9788-0419 про встановлення (перегляд) тарифу на послуги розподілу природного газу.

Відтак, позивач вважає, що АТ «Криворіжгаз» неодноразово зверталося до НКРЕКП в рамках питання встановлення економічно обґрунтованого тарифу, про що зазначено у листах: №№ 05.2-СЛ-9187-0517 від 19.05.2017, 05.2-СЛ-11506-1217 від 23.06.2017, К5.2-СЛ-13737-0817 від 04.08.2017, 05.2-01-14139-1217 від 10.08.2017, К05.2-СЛ-20765-1217 від 05.12.2017, 05.2-01-3888-0318 від 13.03.2018, 50105.2-Ск-477-0119 від 10.01.2019. В той же час, на час звернення АТ "Криворіжгаз" до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою, відповідач не вчинив жодної дії щодо встановлення економічно обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу. На думку позивача, такі дії НКРЕКП по своїй природі є триваючою пасивною поведінкою, яка виражається у формі невчинення дій, які НКРЕКП зобов`язано було вчинити, а саме, - встановити економічно обґрунтований тариф для АТ «Криворіжгаз».

Позивач вважає, що суд першої інстанції не дослідив питання завдання матеріальної шкоди АТ «Криворіжгаз» незаконною бездіяльністю НКРЕКП щодо встановлення та перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу.

Так, недостатність тарифної виручки у цілому за 2017 рік склала 31 637,0 тис. грн. Результатом діяльності з надання послуг розподілу за 2017 рік є збиток у сумі 28 492 тис. грн. замість прибутку передбаченого у тарифі у сумі 2 903,8 тис. грн. Причиною збитковості, як і в попередні періоди, є економічно-необґрунтований рівень тарифу на послуги розподілу природного газу внаслідок тривалого не перегляду діючого тарифу. Невідповідність встановленого тарифу на послуги розподілу фактичним витратам призвело до того, що недостатність тарифної виручки для фінансування фактичних виробничих витрат склала 143 917,4 тис.грн, у тому числі на фінансування витрат у частині вартості газу на технологічні та власні потреби у сумі 95 796,6 тис.грн. За результатами 2018 року отриманий збиток у сумі 140 875,3 тис.грн. замість прибутку передбаченого у тарифі у сумі 3 042,1 тис. грн.

Позивач зазначає, що заявлена до стягнення сума недоотриманої тарифної виручки для фінансування інших статей структури тарифу, крім вартості газу на технологічні та власні потреби, у розмірі 46 108,6 тис.грн. без пдв за 2017-2018 роки разом. В той же час, не зважаючи на додатково отриману виручку у 2017 році у сумі 24 444,91 тис.грн без пдв та у сумі 14 032,75 тис.грн без пдв в 2018 році, фінансовим результатом діяльності з надання послуг розподілу за 2017 рік є збиток у сумі 28 492,0 тис.грн замість прибутку передбаченого у тарифі у сумі 2 903,8 тис.грн, відповідно за результатами 2018 року отриманий збиток у сумі 140 875,3 тис.грн, замість прибутку передбаченого у тарифі у сумі 3 042,1 тис. грн. Таким чином, навіть отримання додаткового доходу за рахунок зростання обсягів розподілу природного газу за 2017-2018 роки у сумі 38,5 млн.грн було недостатньо для повного фінансування необхідних фактичних витрат за елементами структури тарифу на послуги розподілу природного газу для здійснення ліцензованої діяльності.

Також, усі заявлені суми компенсацій підтверджуються звітністю за квартальними формами 4-НКРЕКП - розподіл природного газу «Звітні та розрахункові дані про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з розподілу природного газу» та 8б-НКРЕКП-газ-моніторинг «Звіт про застосування тарифів на послуги розподілу природного газу», які своєчасно подавалися до НКРЕКП. На підставі зазначеної звітності складено таблиці 6 та 7 позовної заяви.

Позивач наголошує, що діючі рівні тарифів на послуги розподілу природного газу протягом зазначених періодів не забезпечують отримання такого рівня доходу (тарифної виручки), який би забезпечив всі необхідно-обґрунтовані витрати, у тому числі і на фінансування витрат у частині вартості газу на технологічні та власні потреби та отримання належного рівня прибутку. Така ситуація склалася внаслідок тривалого періоду їх не перегляду з боку НКРЕКП.

Крім того, позивач, як суб`єкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності, зважаючи що діяльність з розподілу природного газу здійснюється Позивачем в умовах імперативного державного регулювання, в тому числі, в частині встановлення тарифів на транспортування природного газу газорозподільними мережами (ст. 4 Закону «Про ринок природного газу», статті 4, 5 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», статті 4, 8-10 Закону «Про природні монополії» - загальні норми, які вказують що розподіл газу - монополія та, що державну політику на ринку газу визначають та здійснюють органи державної влади, зокрема, НКРЕКП), тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності позивача. Нормативно-правові акти, що регулюють ринок природного газу, не передбачають та не припускають можливості покриття ВТВ за рахунок будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл газу. Отже, можливість позивача розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми, передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Криворіжгаз» в порушення вимог Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Закону України «Про ринок природного газу», Порядку формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу № 1384; Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 03.04.2013 № 369 спричиняє реальні збитки.

Відтак, AT «Криворіжгаз» мало «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) на отримання відшкодування собівартості наданих послуг з розподілу природного газу та прибутку (право на отримання майна у вигляді грошей в національній валюті - гривні). Так, це майно (гроші) AT "Криворіжгаз" повинно було отримати не від відповідачів (як платіжний засіб за певне договірне зобов`язання), а - від третіх осіб (споживачів газу). Тому у відносинах з відповідачами неотримані доходи (гроші) слід кваліфікувати не як платіжний засіб, а як майно. Як наслідок, позивач має право на відшкодування вартості неотриманого майна (доходів) за цінами на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 06.05.2020.

29.04.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 1 просить таку залишити без задоволення, а спірне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач 1 вважає, що він не допустив жодної бездіяльності відносно розгляду заяви позивача від 22.04.2019 № 50105.2-Сл-9788-0419, оскільки розглядав дану заяву, як і попередні та подальші, крім того НКРЕКП має законодавчо визначенні повноваження як розглянути по суті відповідні зави, так і зупинити розгляд заяв ліцензіатів.

Також, відповідач 1 звертає увагу, що у кожній новій заяві, поданій до НКРЕКП, позивач змінював розрахунки структури тарифу та сам тариф, що на його думку, свідчить про втрату актуальності попередньо поданих заяв.

Крім того, за результатами розгляду заяви позивача про встановлення (перегляд) тарифу на послуги розподілу природного газу від 16.08.2019 № 50105.2-сл-20900-0819, НКРЕПК прийнято постанову від 24.12.2019 № 3029 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Криворіжгаз», якою передбачено з 01.07.2020 компенсації витрат за попередні витрати.

Щодо питання завдання матеріальної шкоди позивачу відповідачем 1, НКРЕКП вважає, що позивач не довів наявність складу цивільного правопорушення, як умови відшкодування шкоди на користь АТ «Криворіжгаз». Та взагалі, відповідач 1 вважає, що недоотримана тарифна виручка для фінансування витрат у частині вартості газу на технологічні та власні потреби та недоотримана тарифна виручка для фінансування інших статей структури тарифу не є збитками в розумінні ст. 22 Цивільного Кодексу України. Крім того, зазначена правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 17.12.2019 у справі № 826/6713/18.

14.05.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення від позивача, в яких АТ «Криворіжгаз» вказує, що не погоджується з доводами відповідача 1, викладеними в відзиві на апеляційну скаргу.

Позивач вважає, що протиправною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду.

Позивач звертає увагу, що суд першої інстанції не дослідив всі письмові докази, а саме: висновок експерта № 01/12/19 за результатами проведення судово-економічної експертизи, яким досліджено, встановлено та підтверджено суму заподіяної АТ «Криворіжгаз» матеріальної шкоди на суму 348 534 902,61 грн. оскільки НКРЕКП не була позбавлена можливості затвердити економічно обґрунтований тариф на розподіл для АТ «Криворіжгаз», що врахував би всі матеріальні витрати останнього.

21.05.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли пояснення від відповідача 1, в якому останній вказує, що вважає висновок експерта № 01/12/19 не відповідним вимогам статей 73, 75, 101 Кодексу адміністративного судочинства України та п. 4.15 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5 щодо належності та достовірності доказів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020 клопотання АТ «Криворіжгаз» та НКРЕКП задоволено та зупинено провадження у справі № 640/16969/19.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 дану справу прийнято до провадження судді Ключковича В.Ю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023 поновлено апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 09.08.2023.

В судове засідання, призначене на 09.08.2023 з`явились представниці позивача та відповідача 1. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Зважаючи на відсутність заперечень з боку представників позивача та відповідача 1, колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи за даної явки. Представниця позивача підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення по суті спору. Представниця відповідача 1 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, надала пояснення по суті спору. Представниці позивача та відповідача 1 правом подання додаткових доказів не скористались, виступили в судових дебатах.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ "Криворіжгаз" здійснює розподіл природного газу споживачам в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області на підставі ліцензії, виданої на підставі постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 845, та отримує плату за розподіл природного газу на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП постановами № 435 від 24.03.2016 та № 2294 від 15.12.2016

Вважаючи дані тарифи такими, що не відповідають рівню економічно обґрунтованих, позивач звертався до відповідача з листами, зокрема, з листом №50105.2-Сл-9788-0419 від 22.04.2019, яким надано до НКРЕКП пакет документів про перегляд діючого тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 435 (у редакції постанови НКРЕКП від 15.12.2016 № 2294) у розмірі 295,80 грн за 1000 м3 (без ПДВ). У вказаній заяві про перегляд тарифу та наданих розрахунках позивач просив включити до витрат компенсації різниці в цінах на ВТВ та ВНтр за 2016 - 2018 роки, недоотриманих компенсацій вартості природного газу на технологічні потреби, в зв`язку з заниженням обсягів ВТВ та ВНтр і різниці в цінах протягом 2014-2015 років.

Листом НКРЕКП від 27.05.2019 № 5704/16.3.2/7-19 АТ "Криворіжгаз" проінформовано про зупинення розгляду заяви про встановлення (перегляд) тарифу на послуги розподілу природного газу та Плану розвитку газорозподільної системи на 2019-2028 роки згідно з положеннями абз. 5 п. 8.12 Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 389, у зв`язку з необхідністю доопрацювання структури тарифу та інвестиційної програми.

Вважаючи свої права порушеними внаслідок бездіяльності відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої прийшов до висновку, що дійсно необхідність формування вказаного тарифу з огляду на його економічну обґрунтованість прямо передбачена законодавством і встановлює для НКРЕКП відповідний обов`язок при встановленні та зміні тарифів, зокрема, і для позивача. В той же час, зупинення розгляду заяви, про яке позивача було повідомлено листом відповідача від 27.05.2019 № 5704/16.3.2/7-19, відповідає вимогам Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частин 1 та 2 ст. 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення" від 21.06.2012 № 5007-VI (далі - Закон № 5007-VI) державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

На виконання частин 1 та 6 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-VIII державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу та послуги установки LNG, а також інші платежі, пов`язані з доступом до газотранспортних і газорозподільних систем, газосховищ та установки LNG або приєднанням до газотранспортної або газорозподільної системи), повинні бути:

1) недискримінаційними;

2) прозорими;

3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

На виконання частин 1 та 3 ст. 3 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, в тому числі, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Основними завданнями Регулятора є:

1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів;

3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав;

4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами;

5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури;

6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг;

7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища;

8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;

9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг;

10) інші завдання, передбачені законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1, абз. 2 ч. 4 ст. 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом. У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Учасники справи не заперечують необхідність формування тарифу на послуги розподілу природного газу саме НКРЕКП, з огляду на його економічну обґрунтованість.

За визначенням, що міститься у п. 1.4. Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу від 14.06.2018 № 389 (далі - Тимчасова методика № 389) заява - письмове звернення суб`єкта господарювання до НКРЕКП про встановлення або перегляд тарифів;

економічно обґрунтовані витрати на планований період - витрати суб`єкта господарювання з розподілу природного газу, планування яких здійснюється з дотриманням вимог стандартів, нормативів, норм, технологічних регламентів, обмежених Податковим кодексом України, які складаються з витрат, пов`язаних з операційною діяльністю, та фінансових витрат (крім витрат на створення кваліфікаційних активів);

перегляд тарифу - зміна рівня тарифу та/або його структури шляхом установлення;

структура тарифу на послуги розподілу природного газу (планованої тарифної виручки) (далі - структура тарифу) - перелік елементів витрат, що групуються за статтями витрат собівартості відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, та витрат із прибутку;

тариф на послуги розподілу природного газу - виражена у грошовій формі вартість реалізації послуги розподілу природного газу замовнику 1000 кубічних метрів природного газу;

Відповідно до пунктів 8.1., 8.4.-8.7., 8.9., 8.10., 8.12 Тимчасової методики № 389 тариф установлюється НКРЕКП за умови наявності у суб`єкта господарювання відповідної чинної ліцензії або одночасно з видачею ліцензії.

Установлення тарифів здійснюється НКРЕКП за умови відповідного обґрунтування суб`єктом господарювання планованих витрат, пов`язаних із розподілом природного газу.

Рішення про встановлення або перегляд тарифів приймається НКРЕКП на засіданнях у формі відкритих слухань.

Для встановлення тарифу суб`єкт господарювання подає до НКРЕКП не пізніше ніж за 90 календарних днів до початку планованого періоду заяву про встановлення тарифу (далі - заява) за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Тимчасової методики, до якої додаються:

1) пояснювальна записка до розрахунку тарифу (додаток 2 до цієї Тимчасової методики);

2) основні техніко-виробничі показники суб`єкта господарювання (додаток 3 до цієї Тимчасової методики);

3) динаміка витрат та розрахунок рівня тарифу на планований період (додатки 4 та 5 до цієї Тимчасової методики);

4) динаміка обсягів розподілу природного газу з відповідними обґрунтуваннями (додаток 6 до цієї Тимчасової методики);

5) розрахунок витрат, пов`язаних із закупівлею природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат природного газу (додаток 7 до цієї Тимчасової методики);

6) розрахунок матеріальних витрат та динаміка цих витрат за попередній період, базовий період та очікувані зміни у планованому періоді з відповідними обґрунтуваннями;

7) розрахунок витрат на оплату праці, відрахувань на соціальні заходи та інформація щодо показників витрат на оплату праці за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями (додаток 8 до цієї Тимчасової методики);

8) розрахунок амортизаційних відрахувань на планований період та динаміка цих витрат за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями з урахуванням строків амортизації (додаток 9 до цієї Тимчасової методики);

9) розрахунок інших витрат на планований період та динаміка цих витрат за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями;

10) розрахунок прибутку з урахуванням суми капітальних інвестицій на планований період та динаміка відповідних показників за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями;

11) план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, оформлений з дотриманням вимог розділу IV Кодексу ГРМ, та розрахунок джерел фінансування на перший рік плану розвитку (інвестиційної програми);

12) копії фінансової звітності (за попередній звітний період) - баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до фінансової звітності;

13) копії декларації з податку на прибуток підприємства з додатками (за попередній звітний період);

14) протокол відкритого обговорення (відкритого слухання) на місцях, проведеного відповідно до вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 червня 2017 року № 866.

Заява та документи, що додаються до неї, визначені пунктом 8.6 цієї глави, подаються до НКРЕКП у паперовій (два примірники) і електронній формах та оформлюються суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу природного газу, за формами, наведеними у додатках 1-9 до цієї Тимчасової методики.

Суб`єкт господарювання зобов`язаний обґрунтовано розподілити загальновиробничі, адміністративні витрати та витрати на збут між діяльністю з розподілу природного газу та іншими видами діяльності з документальним підтвердженням необхідності такого розподілу.

Суб`єкт господарювання обґрунтовує кожну складову витрат господарської діяльності з розподілу природного газу, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) та прибутку документами, визначеними пунктом 8.6 цієї глави.

Заява та документи, що до неї додаються, перевіряються НКРЕКП щодо їх відповідності вимогам цього розділу.

У разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 8.6 цієї глави, заява не розглядається, про що НКРЕКП повідомляє заявника у письмовій формі протягом десяти робочих днів з дня надходження таких документів до НКРЕКП та повертає їх заявнику.

У разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 8.6 цієї глави, НКРЕКП розглядає їх протягом тридцяти календарних днів з дня надходження до НКРЕКП.

У разі потреби НКРЕКП може звернутися до суб`єкта господарювання, що провадить або має намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу, щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до НКРЕКП у визначений нею строк, підписані керівником суб`єкта господарювання.

Розгляд заяви зупиняється на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу або інвестиційної програми, якщо при розгляді виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕКП письмово повідомляє суб`єкта господарювання.

Як встановлено вище, позивач листом № 50105.2-Сл-9788-0419 від 22.04.2019 подав заяву про перегляд діючого тарифу на послуги розподілу природного газу. Розгляд даної заяви зупинено листом від 27.05.2019 № 5704/16.32/7-19, в якому вказано, що НКРЕКП проводить аналіз інформації, наданої АТ «Киворіжгаз». Також зауважено, що станом на травень 2019 року в НКРЕКП відсутній План розвитку газорозподільної системи АТ «Киворіжгаз» на 2019-2028 роки. Доопрацьований за результатами наданих на робочій нараді 02.04.2019 зауважень та рекомендацій.

Як вказано вище, для встановлення тарифу суб`єкт господарювання подає до НКРЕКП, зокрема і план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, оформлений з дотриманням вимог розділу IV Кодексу ГРМ.

Так, за наслідком подання заяви від 02.04.2019 відповідач 1 не встановив економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу для позивача.

Втім, проаналізувавши вказані норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зупинення розгляду заяви, про яке позивача було повідомлено листом відповідача від 27.05.2019 № 5704/16.3.2/7-19, відповідає абз. 5 п. 8.12. Тимчасових рекомендацій № 389.

Так, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

Зважаючи на фактичні обставини справи, в контексті норм чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про відсутність з боку відповідача 1 протиправної бездіяльності.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" 373 554 610 грн, майнової шкоди, 15 459 161,85 грн інфляційних втрат, 5 719 867,06 грн 3% річних, що завдано відповідачем 1, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На виконання ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вірно вказав суд першої інстанції, оскільки у даному спорі відсутня протиправність бездіяльності відповідача 1, згідно заяви AT "Криворіжгаз" від № 50105.2-СЛ-9788-0419 від 22.04.2019, вимоги про стягнення збитків задоволенню не підлягають, як похідні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс постанови складено 09 серпня 2023 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.М. Ганечко

І.О. Грибан