Справа № 280/3345/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року Справа № 280/3345/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку, з 21.10.2022 по 14.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 з 25.05.2022 по 20.10.2022. Розрахунок при звільненні проводився із затримкою, частинами, і остаточно здійснений 14.03.2023. Позивач вважає, що відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) він має право на виплату середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано у відповідача докази по справі, а саме: довідку про розмір грошового забезпечення позивача за останні два місяці перед звільненням (20.10.2022 року), копію платіжного документу на підтвердження виплати грошового забезпечення та здійснення повного розрахунку; довідку про загальний розмір виплачених позивачу коштів при проведенні розрахунку при звільненні з 20.10.2022 (із розділенням таких сум на складові: заробітна плата, компенсація відпустки, вихідна допомога, тощо).

11.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач виклав заперечення щодо наведених позивачем обставин та правової підстави позову, з якими відповідач не погоджується. Зазначає, що за жовтень 2022 року (місяць звільнення позивача з військової служби) грошове забезпечення позивачу було виплачено: грошове забезпечення 10982,91 грн; додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 з розрахунку 30000 грн 19354,84 грн; одноразова грошова допомога на оздоровлення 15741,70 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 1410,00 грн; вихідна допомога при звільненні 3935,43 грн. Кошти були зараховані 09.11.2022 та 30.11.2022 на картковий рахунок позивача, відкритий в АТ «Приватбанк» в сумі 33759,08 грн та 16894,43 грн відповідно. Виплата вказаних коштів у зазначені періоди часу (а не в день звільнення з військової служби) обумовлена специфікою фінансування Збройних Сил України воюючої країни (донорська фінансова допомога) та ритмічністю надходжень бюджетних асигнувань для виплати грошового забезпечення особовому складу військової частини, яка виконує бойові завдання у Запорізькій області. З таких самих причин позивачу була нарахована компенсація за невикористану відпустку за 2022 рік у кількості 10 днів відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 16.12.2022 №254, кошти зараховані на картковий рахунок позивача 21.12.2022 в сумі 5168,49 грн. Остання сума в розмірі 19410,87 грн була зарахована на картковий рахунок позивача 14.03.2023. Ця сума є нарахуванням позивачу надбавки за вислугу років, а також включає в себе у зв`язку з цим результат перерахунку позивачу розміру надбавки за особливості проходження служби за весь період служби у військовій частині, розміру одноразової грошової допомоги на оздоровлення та компенсації відпустки при звільненні з військової служби. Нарахування позивачу надбавки за вислугу років та коригування у зв`язку з цим інших нарахувань лише у березні 2023 року обумовлене неможливістю здійснити такі розрахунки раніше через відсутність у військовій частині особової справи позивача, яка перебуває на тимчасово окупованій території України (м.Донецьк), де тривалий час проживав позивач. Після відновлення відомостей про періоди проходження позивачем військової служби, за його зверненням щодо оформлення пенсії до І відділу Бучанського РТЦК та СП (до якого позивач приписаний як внутрішньо переміщена особа) останній надіслав до ВЧ НОМЕР_2 запит з проханням надати відповідні документи. Під час опрацювання вказаного запиту було встановлено, що позивачу під час проходження військової служби не виплачувалась у належному розмірі надбавка за вислугу років. Таким чином, затримка з остаточним розрахунок з позивачем сталася з об`єктивних причин, що виключає протиправність дій відповідача щодо затримки розрахунку при звільненні. Також вважає, що позивач проходив військову службу за призовом, не перебував у трудових відносинах з військовою частиною, а тому відсутні підстави для застосування статей 116, 117 КЗпП України. Просить відмовити в задоволенні позову.

18.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що при постановці на облік 25.05.2022 обставини відсутності особової справи були доведені до відома начальника відділу персоналу військової частини, для відновлення особової справи не було вчинено дій. Вислуга років відома відповідачу з 27 серпня 2022 року. В день звільнення та на наступний день виплати не проводились. Підтримує заявлені позовні вимоги.

31.07.2023 до суду надійшли заперечення, в яких відповідач висловлює незгоду з аргументами, зазначеними у відповіді на відзив, вказує, що ВЧ НОМЕР_2 неодноразово протягом 2022 року вживались достатні та необхiднi дії для встановлення місця знаходження особової справи позивача та її витребування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.05.2022 №44 підполковника ОСОБА_1 , призваного по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», який прибув з Першого відділу Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з 25.05.2022 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, призначено на посаду помічника начальника відділу зв`язку штабу, визнано таким, що з 25.05.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Підстава: мобілізаційне розпорядження.

Відповідно до Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.10.2022 №197 підполковника ОСОБА_1 , помічника начальника зв`язку відділу зв`язку штабу, звільненого наказом Командуювача Суховутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.10.2022 №921 у запас відповідно до підпункту «г» (у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визнано таким, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.10.2022 виключено зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення. Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 виплатити: надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та за вислугою років з 01.10.2022 по 20.10.2022; премію за особливий внесок в загальні результати служби в розмірі 163% від посадового окладу з 01.10.2022 по 20.10.2022. Виплатити додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 30000 грн з розрахунку на місяць пропорційно прослуженому часу по 20.10.2022. Виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 у розмірі 25% місячного грошового забезпечення. Період служби за призовом під час мобілізації на особливий період 4 (чотири) повних календарних місяці.

Згідно довідки №4182 від 07.07.2023, наданої ВЧ НОМЕР_2 , відповідно до роздавальної відомості №25 на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення за вересень 2022 року в розмірі 17023,50 грн. Кошти були зараховані 12.10.2022 (відомість зарахування коштів від 12.10.2022) на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий у АТ «Приватбанк» в сумі 16768,15 грн. Додаткова винагорода відповідно до ПКМУ від 28.02.2022 №!68 з розрахунку 30000 грн в сумі 30000 грн. Кошти були зараховані 29.10.2022 (відомість зарахування коштів від 29.10.2022) на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий у АТ «Приватбанк» в сумі 29550,00 грн. Відповідно до роздавальної відомості №29 та №32 на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_3 нараховане грошове забезпечення та інші додаткові види грошового забезпечення з розрахунку: за жовтень 2022 року: грошове забезпечення 10982,91 грн; додаткова винагорода відповідно до ПКМУ від 28.02.2022 №168 з розрахунку 30000 грн 19354,84 грн; одноразова грошова допомога на оздоровлення 15741,70 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 1410,00 грн; вихідна допомога при звільненні 3935,43 грн. Кошти були зараховані 09.11.2022 (відомість зарахування коштів від 09.11.2022) та 30.11.2022 (відомість зарахування коштів від 30.11.2022) на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий в АТ «Приватбанк» в сумі 33759,08 грн та 16894,43 грн. Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 16.12.2022 №254 підполковнику ОСОБА_3 нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 2022 рік у кількості 10 діб. Кошти були зараховані 21.12.2022 (відомість зарахування коштів від 21.12.2022) на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий у АТ «Приватбанк» в сумі в сумі 5168,49 грн відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 08.03.2023 №117 підполковнику ОСОБА_1 нараховано надбавку за вислугу років, перераховано розмір надбавки за особливості проходження служби за весь період служби у ВЧ НОМЕР_2 , розміри одноразової грошової допомоги на оздоровлення та компенсації відпустки при звільненні з військової служби. Кошти були зараховані 14.03.2023 (відомість зарахування коштів від 14.03.2023) на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий у АТ «Приватбанк», в сумі 19410,87 грн.

До матеріалів справи надано відомість зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії тощо), якою підтверджується інформація, зазначена у довідці №4182 від 07.07.2023, щодо розміру та дат проведення виплат на користь позивача від ВЧ НОМЕР_2 .

Позивач вважає, що у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні у нього виникло право на отримання середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку відповідно до статей 116, 117 КЗпП України, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Про захист заробітної плати №95, ратифікованої Україною 30.06.1991, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчисленні в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли не має такого законодавства, угод чи рішення в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, має застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно до частини першої ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 вказаного Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За приписами ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців..

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга вказаної статті).

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону № 2232-XII видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Частина чотирнадцята статті 2 Закону № 2232-XII передбачає, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону № 2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Верховний Суд в постанові від 28.10.2020 у справі №804/14894/15 за подібних правовідносин вказав таке: 59. Враховуючи те, що позивач був призваний на військову службу по мобілізації, проходження такого виду військової служби врегульовані нормами спеціального законодавства, при цьому він не перебував у трудових стосунках з Міністерством оборони України шляхом укладання контракту на проходження військової служби, Верховний Суд зазначає, що підстави застосування норм статей 116,117 КЗпП України щодо нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та його стягнення з відповідачів у визначеному позивачем розмірі ... відсутні.

Застосовуючи наведений підхід Верховного Суду до обставин даної справи, суд враховує, що позивач проходив службу у ВЧ НОМЕР_2 за призовом по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», зарахований до списків особового складу військової частини на підставі мобілізаційного розпорядження, доказів перебування з відповідачем у трудових відносинах шляхом укладання контракту на проходження військової служби до матеріалів справи не надано.

Відтак, у даному випадку відсутні підстави для застосування норм статей 116,117 КЗпП України щодо нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до спірних правовідносин.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та наданих до матеріалів справи письмових доказів, суд дійшов висновку про наявність сукупності підстав для відмови в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09.08.2023.

Суддя М.О. Семененко