Справа № 500/749/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/749/23 пров. № А/857/8931/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року в справі №500/749/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції Дерех Н.В.,

час ухвалення рішення 19.04.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 19.04.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дії відповідачів та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 09.02.2023 пенсію державного службовця у відповідності до інформації зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №08/09-17/02/9.1/23 від 09.02.2023 та №09/09-17/02/9.1/23 від 09.02.2023.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця у відповідності до інформації зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №08/09-17/02/9.1/23 від 09.02.2023 та №09/09-17/02/9.1/23 від 09.02.2023.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.02.2023 №53 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 09.02.2023 пенсію державного службовця, з врахуванням відомостей, зазначених в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №08/09-17/02/9.1/23 від 09.02.2023 та №09/09-17/02/9.1/23 від 09.02.2023.

Також здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач з 10.04.2019 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому позбавлений права на обчислення пенсії на умовах Порядку № 622 після звільнення з посади державної служби, водночас чинними нормативними актами не передбачено проведення перерахунку пенсії державним службовцям.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Просить оскаржене відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в період з 13.10.1987 по 30.09.2022 працював на посадах державної служби, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача від 15.07.1973, вкладишем до трудової книжки НОМЕР_1 від 01.06.2000 та довідкою ПФУ форми ОК-5 від 24.10.2022.

З 10.04.2019 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що визнається сторонами.

Згідно Наказу Управління Держпраці у Тернопільській області №195-к від 27.09.2022, відповідно до пункту 1-1 частини першої та частини четвертої статті 87 Закону України "Про державну службу", позивача звільнено з посади завідувача сектору розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму 30 вересня 2022 року з припиненням держаної служби в зв`язку із ліквідацією Управління Держпраці у Тернопільській області.

З даного Наказу вбачається, що стаж державної служби позивача станом на 23.06.2022 становить 35 років.

Так, 09.02.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви були долучені наступні документи: копія паспорта, ідентифікаційної коду, трудова книжка, довідки видані Управлінням Держпраці у Тернопільській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №08/09-17/02/9.1.23 від 09.02.2023 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №09/09-17/02/9.1/23 від 09.02.2023.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області №63 від 15.02.2023 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії позивача. Зокрема зазначено про те, що Закон №889 не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених згідно із Законом №3723, постановою 1013 скасовано пункт постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, який був передбачений статтею 37.1 Закону 3723 відсутні. Також, вказано про те, що пенсії, призначені згідно із Законом 3723, перераховуються тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо), визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0213-8/7026 від 21.02.2023 позивачу повідомлено про відмову в здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність підстав з аналогічних мотивів, наведених у Рішенні Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області №63 від 15.02.2023 про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване в цій справі рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право на пенсію одержують особи, зазначені в п.10, п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII «Про державну службу», які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не вказано, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом України «Про державну службу» не призначалась.

Вирішуючи спірні правовідносини колегія суддів виходить з наступного.

Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі Закон №889-VІІІ), який набув чинності 01.05.2016, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Колегія суддів наголошує на тому, що в межах даної справи, не є спірним право позивача на отримання пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки таке вже реалізовано ОСОБА_1 10.04.2019, в тому числі з врахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» призначена позивачу у 2019 році, коли вже діяв Закон №889-VIII «Про державну службу».

Колегія суддів наголошує, що ключовим у цій справі є питання про можливість обчислення пенсії державним службовцям на умовах Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622, після звільнення з посади державної служби, які реалізували право на призначення пенсії за віком державного службовця після набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу та продовжили займати посади державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 05.06.2019 "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", доповнивши його пунктом 3-1.

Окружний суд звернув увагу на тому, що пенсія державного службовця призначена ОСОБА_1 з 10.04.2019, але вона не виплачувалась, оскільки позивач продовжував працювати на посадах державної служби. При цьому ствердив, що з п.3-1 Порядку № 622 видно, що державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015р. № 889 VIII «Про державну службу» займали посади державної служби та пенсію, яка призначена відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015р. № 889 VIII «Про державну службу», мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

В даному контексті колегія суддів наголошує, що п. 3-1 Порядку № 622 визначено можливість (збереження права) обчислення пенсій призначених до 01.05.2016 р. на підставі Закону України № 3723-XII на умовах Порядку № 622 за наявності одночасно наступних умов:

1) станом на 01.05.2016 р. (день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-VIII) такі особи займали посади державної служби;

2) пенсію призначено до 01.05.2016 р. (дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-VIII) на підставі Закону України № 3723-XII;

3) такі особи не отримували пенсію з дати призначення до 01.05.2016 р. (дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-VIII).

Колегія суддів зазначає, що постанова № 469 за своїм змістом має компенсаторний характер. Оскільки Закон України "Про державну службу" № 889-УІІІ (на відміну від Закону України "Про державну службу" № 3723-XII) не передбачає можливості перерахунку пенсій державним службовцям, які, крім того, втратили право отримувати пенсію державного службовця на час перебування на державній службі, постанова № 469 надає можливість таким особам обчислити пенсію на підставі "Порядку обчислення пенсій деяким категоріям осіб". При цьому, постановою № 469 визначені обов`язкові умови, наявність яких дозволяє застосувати цей Порядок.

За встановлених обставин справи, позивачу призначена пенсія з 10 квітня 2019 року, тобто після набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-VIII, що виключає можливість застосування п. 3-1 Порядку № 622, та як наслідок обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Зазначених підхід до вирішення спірних правовідносин в цілому підтриманий Верховним Судом в межах справи № 400/565/21, який зазначив, що призначення пенсії за віком з 15.12.2016 згідно із Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", не дає підстав для обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 % заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та відмовив у відкритті касаційного провадження.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року в справі №500/749/23 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 09 серпня 2023 року.