Справа № 640/25012/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Епель О.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач), в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити і здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 30 червня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії мав трудовий стаж, який дає право на пільгову пенсію за Списком №1 зі зменшенням пенсійного віку, що підтверджується трудовою книжкою та довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Додатково позивач просив врахувати, що оскільки до моменту вступу до лав Радянської армії позивач працював на посаді гірничого майстра підземного, то період проходження строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року даний адміністративний позов - задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. Відтак, основним документом, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, є довідка про пільговий характер роботи, що видається підприємствами, установами, організаціями та архівними установами. Разом з тим, документи, в тому числі, уточнюючи довідки про періоди роботи, видані підприємствами, які знаходяться в районах проведення антитерористичної операції, є недійсними і не створюють правових наслідків і, відповідно, не можуть бути враховані при призначенні пенсії.

Страховий стаж гр. ОСОБА_1 , розрахований по наданим до заяви про призначення пенсії документам, становить 25 років 04 місяця 14 днів, у т.ч. стаж роботи за Списком №1 - 5 років 6 місяців. Відтак, оскільки відсутній пільговий стаж, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 немає підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1.

До вказаної заяви додані: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт або ID-картка або посвідка; військовий квиток; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідка про відкритий рахунок в банку; довідка про зміну назви організації; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; документи про місце проживання (реєстрації) особи; інші документи; трудова книжка або документи про стаж.

За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом №2600-0208-8/114683 від 15 липня 2021 року повідомило, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому вказано, що страховий стаж позивача розрахований по наданим до заяви про призначення пенсії документам становить 25 років 04 місяця 14 днів, в т.ч. стаж роботи за Списком №1 5 років 6 місяців.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 1 частини 1 та частини 4 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Відповідно до статті 100 вказаного Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Так, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Вказані норми кореспондують з положеннями статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З аналізу наведених норм вбачається, що для призначення пенсії на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах за списком №1 позивачу, необхідним є настання наступних умов:

- стаж роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, що дають право на пільгову пенсію;

- за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, але наявності не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

У відповідності до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

За правилами пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

При цьому, пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до статті 48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.

Відтак, виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З відповіді пенсійного органу вбачається, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з тим, що з наданих документів не вбачається наявність пільгового стажу. Тобто, відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідного загального трудового стажу, а спірним в межах даної справи є саме наявність стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що дають право на пільгову пенсію.

Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки вбачається, що 13 жовтня 1986 року позивач прийнятий на Шахту «Полтавська» ВО «Орджонікідзевугілля» учнем гірника підземного по ремонту гірничого виробітку підземним згідно наказу №213/к від 13 жовтня 1986 року та 19 листопада 1986 року звільнений у зв`язку із закінченням строку виробничої практики у відповідності до наказу №235/к від 19 листопада 1986 року.

В подальшому згідно наказу №67/к від 30 березня 1987 року позивач прийнятий на Шахту «Потлавська» ВО «Орджонікідзевугілля» гірничим підземним по ремонту гірничого виробітку та 30 квітня 1987 року звільнений на підставі наказу №95/к від 30 квітня 1987 року; з 13 серпня 1987 року (наказ №180/к від 13 серпня 1987 року) по 16 листопада 1987 року (наказ №260/к від 16 листопада 1987 року) обіймав посаду підземного гірничого майстра.

Також згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працював з 24 січня 1990 року по 21 червня 1991 року на Шахті «Полтавська» ВО «Орджонікідзевугілля»: з 24 січня 1990 року по 12 березня 1990 року гірничим підземним майстром; з 12 березня 1990 року по 16 квітня 1990 року - учнем гірничого підземного очисного вибою 1 розряду; з 16 квітня 1990 року по 21 червня 1991 року, з 28 червня 1991 року по 18 вересня 1992 року; з 14 вересня 1992 року по 27 липня 1994 року - гірничим підземним очисного вибою 5 розряду.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що у період з 30 травня 2012 року по 01 червня 2012 року ОСОБА_1 в структурному підрозділі «Шахта «Полтавська» ДП «Орджонікідзевугілля» обіймав посаду забійника підземним 1 розряду на відбійних молотках з повним робочим днем під землею; з 01 червня 2012 року по 16 березня 2015 року - гірничого очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказаних записів, наявних у трудовій книжці, для визначення пільгового стажу у період з 13 жовтня 1986 року по 19 листопада 1986 року, з 30 березня 1987 року по 30 квітня 1987 року; з 13 серпня 1987 року по 16 листопада 1987 року; з 24 січня 1990 року по 21 червня 1991 року; з 28 червня 1991 року по 27 липня 1994 року; з 30 травня 2012 року по 16 березня 2015 року достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи (повний робочий день) та назви професій (що містяться у Списку №1). Крім того, в трудовій книжці міститься посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, тобто оформлені належним чином, що не викликає жодного сумніву у їх достовірності.

Тобто, трудова книжка містить необхідні дані для підтвердження наявності у позивача спеціального пільгового трудового стажу. Отже, подані позивачем до заяви про призначення пенсії документи підтверджують наявність пільгового стажу за Списком №1, який становить 7 років 9 місяців, а не як стверджує відповідач 5 років 6 місяців.

Водночас, в матеріалах справи міститься довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 10 березня 2014 року №484, видана ОСОБА_1 директором Шахти «Полтавська» ВО «Орджонікідзевугілля» стосовно того, що виконання в період з 13 жовтня 1986 року по 19 листопада 1986 року роботи на посаді учня гірничого по ремонту гірничого виробітку підземним з повним робочим днем під землею передбачено Списком №1 розділом 1 підрозділом 1 постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року; виконання в період з 30 березня 1987 року по 30 квітня 1987 року роботи за посадою гірничого по ремонту гірничого виробітку підземного з повним робочим днем під землею передбачено Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 19 серпня 1956 року; виконання в період з 13 серпня 1987 року по 16 листопада 1987 року роботи за посадою гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею передбачено Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року.

Крім того, згідно наявної в матеріалах справи копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 10 березня 2014 року №485, позивач у період з 24 січня 1990 року по 11 березня 1990 року виконував роботу за посадою гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею, що визначено Списком №1 розділу І підрозділу І постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року; у період з 12 березня 1990 року по 15 квітня 1990 року виконував роботу за посадою учня гірничого очисного вибою з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року; у період з 16 квітня 1990 року по 21 червня 1991 року виконував роботу за посадою гірничого очисного вибою з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року.

У відповідності до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 10 березня 2014 року №486, яка видана директором Шахти «Полтавська» РП «Орджонікідзевугілля», ОСОБА_1 у період з 14 вересня 1992 року по 27 липня 1994 року виконував роботу за посадою гірничого очисного вибою підземного з повним робочим днем під землею, що визначена Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 постанови Ради Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року; у період з 30 травня 2012 року по 01 червня 2012 року виконував роботу за посадою учня забійника підземного з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16 січня 2003 року; у період з 01 червня 2012 року по 22 липня 2014 року виконував роботу за посадою гірничого очисного вибою підземного з повним робочим днем під землею, що визначено Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 пункту 11а, передбачено Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16 січня 2003 року.

В даній довідці вказано про атестацію робочих місць, яка проведена згідно наказу №393 від 30 червня 2012 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно запису трудової книжки №8 та копії військового квитка НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 23 листопада 1987 року по 30 вересня 1989 року перебував на строковій службі в Радянській Армії.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно положень частини 1 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Час проходження строкової військової служби, який зараховується до пільгового стажу, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до вимог пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 (чинного на період проходження позивачем строкової служби) крім роботи як робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: служба у складі Збройних Сил СРСР та перебування у партизанських загонах; служба у військах та органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба у органах міліції.

Отже, з огляду на те, що до моменту вступу на строкову службу позивач працював на шахті «Полтавська» ВО «Орджонікідзевугілля» на посаді гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, то період служби також підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У відповідності до ч.1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно ч.3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

В силу п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З урахуванням вищевикладеного, органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо перевірки обґрунтованості видачі довідок про заробітну плату.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що обставини щодо неможливості відповідачем реалізувати свої повноваження в частині перевірки обґрунтованості видачі довідок про підтвердження спеціального стажу позивача та їх підтвердження первинними документами, з огляду на розташування на шахти «Полтавська» ВО «Орджонікідзевугілля» на непідконтрольній території і не здійснення її перереєстрації на території, підконтрольній Україні, не можуть бути правовою підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист та призначення йому пенсії з урахуванням пільгового стажу при роботі на вказаному підприємстві.

Отже, судом першої інстанції було встановлено, що на момент звернення до відповідача із заявою позивач мав необхідний пільговий стаж на роботі з шкідливими умовами праці та досяг відповідного віку, що свідчить про набуття ним права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15 липня 2021 року №2600-0208-8/114683 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 є необґрунтованим та протиправним.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 08 серпня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Епель

Є.І. Мєзєнцев