Справа № 420/11016/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-9) ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.5 Наказу ДПП від 06.04.2023 №198 в частині притягнення командира роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області капітана поліції його - ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП по особовому складу від 01.05.2023 №516 о/с про звільнення зі служби в поліції командира роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області капітана поліції його - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ДПП поновити його - ОСОБА_1 , на посаді командира роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області з 01.05 2023;

- стягнути з ДПП на користь капітана поліції його - ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.05.2023 по день поновлення на роботі.

Позивач вказує, що він проходив службу на посаді командира роти №6 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП (далі УПП в Одеській області ДПП) та оскаржуваними наказами був звільнений зі служби, які він вважає протиправними.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що службове розслідування проведено на підставі наказу від 08.02.2023 року №114 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», яким не визначено яка саме форма службового розслідування застосовується, що не відповідає п.4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС 07.11.2018 року №893 (далі Порядок №893). Також у наказі від 08.02.2023 року №114 не зазначено відносно якого поліцейського і відносно якої події має бути проведено службове розслідування, що порушує право особи, відносно якої проводиться службове розслідування, знати обставини вчинення дисциплінарного проступку, які досліджуються та надавати відповідні пояснення, і користуватися при цьому правами, які передбачені ст.18 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Позивач вважає, що висновок за результатом проведеного розслідування в цій частині є необґрунтованим та безпідставним, оскільки не заснований на фактичних обставинах справи, без доведення вини, a наслідки начебто вчиненого дисциплінарного проступку є лише припущеннями.

На думку позивача висновок службового розслідування і дисциплінарний наказ по різному кваліфікують вчинений дисциплінарний проступок. На сторінці 18 висновку зазначено, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 допустив бездіяльність в частині здійснення контролю за дотриманням його підлеглим службової дисципліни, а саме 02.01.2023 року перебуваючи в кімнаті затримання спільно із затриманим ОСОБА_2 не вжив жодних заходів для припинення нанесення ударів затриманому старшим лейтенантом ОСОБА_3 . При цьому, висновком службового розслідування підтверджується, що він - позивач не наносив удари затриманому. Натомість у дисциплінарному наказі зазначається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безпідставно застосували фізичну силу стосовно ОСОБА_2 , який лежав на підлозі в кайданках під час нанесення йому ударів.

Також комісія під час проведення службового розслідування не встановила всі обставини події, причини та умови проступку, оскільки 02.01.2023 року затриманий ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, провокував конфлікт, ображав і лаявся на поліцейських, погрожував їм, штовхав і завдавав удари ногами, що врешті решт призвело до необхідності спочатку надіти на нього кайданки, а потім блокувати його рухи, тим самим забезпечивши можливість скласти адміністративні протоколи. Вказані обставини не враховані комісією, а також не враховано особу порушника, оскільки родина ОСОБА_5 і безпосередньо ОСОБА_2 характеризуються негативно, про що свідчить наявність у Суворовському суді м. Одеси 23 провадження (кримінальні, адміністративні, цивільні) за останні декілька років. Крім того, комісією не взято до уваги також той факт, що позивач є єдиним годувальником для своєї сім`ї, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружину, яка наразі не працює.

Позивач вказує щодо необґрунтованості висновку відповідача про негативний вплив його поведінки на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції та вважає, що жодними діями/бездіяльністю він не підривав авторитет Національної поліції, завжди сумлінно ставився до виконання службових обов`язків, про що свідчить відсутність у нього дисциплінарних стягнень та позитивна службова характеристика, що не враховано дисциплінарною комісією.

Позивач стверджує, що відповідач при застосуванні до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення фактично не врахував ні характер його проступку, ані обставини, за яких він був вчинений, а також його особу, ступінь вини, попередню поведінку та ставлення до служби. При цьому жодним чином не вмотивована неможливість застосування до нього іншого виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення зі служби в поліції.

Серед іншого, комісією всупереч ст.19 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» не відібрано пояснень безпосереднього керівника поліцейського, а також не надано для ознайомлення матеріалів службового розслідування.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

09.08.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, в яких він зазначив, що на його думку про правомірність оскаржуваних наказів також свідчить рішення суду по справі №240/11017/23 за позовом ОСОБА_3 до ДПП про визнання протиправними наказів, зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням суду відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.53).

До суду на виконання ухвали суду позивач надав заяву (а.с.58) з клопотанням про витребування доказів, додавши копії адвокатських запитів щодо отримання копій матеріалів службового розслідування.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано Управління патрульної поліції в Одеській області надати до суду належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 (а.с.98-99).

Представник відповідача подав до суду відзив на позов (а.с.141-174), в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, зазначивши, що УПП в Одеській області ДПП 23.01.2023 року за вх. №1093 надійшов лист про те, що Одеською обласною прокуратурою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019, що розпочато за заявою ОСОБА_2 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) від 13.01.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.365 КК України.

Оскільки однією з підстав призначення службового розслідування є наявність даних про внесення до ЄРДР відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення, наказом від 08.02.2023 року №114 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.

Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що командир роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капітан поліції ОСОБА_1 разом з інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та поліцейським взводу №1 роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_4 під час виконання службових обов`язків 02.01.2023 року безпідставно застосували фізичну силу стосовно затриманого ОСОБА_2 , який лежав на підлозі в кайданках під час нанесення йому ударів. Крім того, ОСОБА_1 допустив бездіяльність у частині здійснення контролю за дотримання його підлеглим службової дисципліни, а саме 02.01.2023 року, перебуваючи у кімнаті затримання спільно з ОСОБА_2 , не вжив жодних заходів для припинення нанесення ударів затриманому старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються дослідженим в рамках службового розслідування відеозаписом з портативного відеореєстратора №474590, який був закріплений на форменому одязі старшого сержанта поліції ОСОБА_4 . За вчинене дисциплінарне порушення позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Таким чином, доводи позивача щодо невизначеності вчиненого ним дисциплінарного проступку є безпідставними.

Також доводи позивача щодо невідповідності наказу від 08.02.2023 року №114 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» вимогам закону не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться у формі письмового провадження.

Стосовно не зазначення в наказі від 08.02.2023 року №114 конкретних осіб, відносно яких проводилось службове розслідування, представник відповідача зазначив, що службове розслідування призначене на підставі внесення до ЄРДР відомостей про скоєння поліцейськими кримінального правопорушення, про що стало відомо з листа від Одеської обласної прокуратури від 23.01.2023 вх. №1093, у якому з метою отримання доказів та встановлення усіх осіб, причетних до скоєння злочину, прокурор просив надати документи згідно з переліком. Відповідно до розрахунку сил та засобів батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП 02.01.2023 року з 07:00 по 19:00 заступали: капітан поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 у складі наряду «Океан-0251», а також старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та старший сержант поліції ОСОБА_4 у складі наряду «Океан-0206».

Крім того, доводи позивача щодо ненадання матеріалів для ознайомлення не відповідають дійсності, оскільки 22.02.2023 року ОСОБА_1 ознайомлено з наказом №114 від 08.02.2023 року «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» та матеріалами службового розслідування. Цього ж дня позивач надав власні пояснення на підтвердження правомірності своїх дій під час події, що мала місце 02.01.2023 року. Тобто під час службового розслідування поліцейському забезпечено право на захист в повному обсязі.

Представник відповідача в обґрунтування доводів відзиву на позов посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.07.2022 в справі №460/5545/20, від 19.05.2022 в справі №480/4079/18, від 07.03.2019 року в справі №819/736/18, згідно з якими застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного випливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Представник зазначив, що в даному випадку негативним наслідком вчинення діяння, яке є несумісним з посадою поліцейського, є те, що такий проступок підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Водночас, ОСОБА_1 за останній час служби в поліції мав дисциплінарні стягнення та не мав бездоганної поведінки. Представник відповідача вважає, що, застосовуючи найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, Департамент діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.245-249), у якій представник просить задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позові, додатково зазначивши, що він не згодний з твердженням представника відповідача, що скоєння дисциплінарного проступку підтверджується портативним відеореєстратором №474590, якій був закріплений на форменому одязі старшого сержанта ОСОБА_8 , та вважає, що відеозаписом підтверджуються наступні обставини: ОСОБА_2 сидить на стільці, руки його в кайданках, ноги вільні одна на одній. Увесь час він погано висловлюється на адресу поліцейських і задає питання, на які позивач відповідає. В цей час ОСОБА_2 здійснив замах ногою в його сторону, тому позивач приймає рішення утримувати затриманого на місці, фіксуючи його рухи з метою запобігання завдання ним шкоди собі і поліцейським і водночас попереджає ОСОБА_9 про можливе настання кримінальної відповідальності за такі дії. Утримуючи правопорушника позивач не міг бачити, що в цей час робить його підлеглий ОСОБА_10 , який оформлював адміністративний протокол відносно затриманого, і стоїть спиною до нього. ОСОБА_2 почав бити ногами ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що затриманий не заспокоювався, то ОСОБА_3 разом з позивачем зафіксували його на підлозі, при цьому удари йому не наносилися, що видно із відеозапису.

Оскільки дії позивача, зафіксовані на відеозаписі, не містять підтвердження, що він чи його напарник ОСОБА_3 наносили удари ОСОБА_2 , то і підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності немає.

Крім того, представник позивача у відповіді на відзив, вказує, що відповідачем порушена ст.29 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», яка встановлює особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного часу, оскільки, чітко передбачає, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, тобто с зауваження до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

До того ж на думку представника позивача відповідач зовсім не звертає увагу на той факт, що ОСОБА_1 має фахову вищу освіту і у важкий час воєнного стану в країні і нестачі кадрів, не може бути виправданим його звільнення.

Представник відповідача подав до суду заперечення, в яких звернув увагу на те, що представник позивача виклав обставини щодо запису відеореєстратора не в повному обсязі та суб`єктивно, між тим запис свідчить про протиправні фізичні дії ОСОБА_3 , якій кинув ОСОБА_9 на підлогу та здійснив декілька ударів, а капітан поліції ОСОБА_1 не відреагував на протиправні дії підлеглого, а лише спостерігав. Крім того, чітко чути голос ОСОБА_9 , який запитував, що якщо він лежить в кайданках, то його можна вбивати, ногою по голові.

Представник вважає, обставини справи та скоєння позивачем дисциплінарного проступку доведені матеріалами службового розслідування. Права позивача при призначенні службового розслідування та його проведенні не порушувались. Під час службового розслідування позивачу продемонстровано відеозапис та він надав пояснення. Від дисциплінарного стягнення застосований у відповідності з вимогами Дисциплінарного статуту.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з питань проходження, звільнення публічної служби, а саме проходження та звільнення зі служби позивача в Національній поліції України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (ч.3 ст.11 Закону №580-VIII).

Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Статтею 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_1 (а.с.11), проходив службу в УПП в Одеській області ДПП на посаді командира роти №6 батальйону №1 полку, що не заперечується сторонами.

До УПП в Одеській області ДПП 23.01.2023 за вх.№1093 надійшов лист Одеської обласної прокуратури про те, що прокуратурою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019, відомості про яке внесено до ЄРДР від 13.01.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.365 КК України (Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу) та з метою отримання доказів запитані документи, які складені відносно ОСОБА_2 та відомості щодо працівників поліції, які несли службу у вказаний період (а.с.156-157).

На підставі вказаного листа т.в.о. заступника начальника ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП капітан поліції О. Нікончук звернувся із доповідною запискою від 08.02.2023 за №ВН2756/41/13/03-2023 до начальника УПП в Одеській області ДПП підполковника поліції Д. Хмарука, в якій просив призначити службове розслідування та утворити дисциплінарну комісію для його проведення.

Відповідно до наказу УПП в Одеській області ДПП «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від 08.02.2023 №114 призначено службове розслідування та доручено його проведення комісії зі складу посадових осіб УПП в Одеській області ДПП (а.с.153). Згідно з наказом УПП в Одеській області ДПП від 22.02.2023 №156 продовжено термін проведення службового розслідування на 15 днів (а.с.154-155).

У доповідній записці щодо призначення службового розслідування, вказано, що підставою для призначення службового розслідування є абз.2 п.2 розділу ІІ Порядку №893 (а.с.152).

Пунктом 1, абзацом 2 п.2 розділу ІІ Порядку №893 встановлено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.

Згідно витягу з ЄРДР 13.01.2023 року о 10:07 зареєстровано кримінальне провадження №0000019 за заявою ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.365 КК України, зокрема, за фактом перевищення службових повноважень невстановленими працівниками правоохоронного органу вчинених 02.01.2023 року стосовно громадянина ОСОБА_2 (а.с.192).

З урахуванням викладеного є необґрунтованими доводи позивача щодо протиправності відповідача при призначенні службового розслідування, що виразилось у не зазначенні відповідачем у наказі від 08.02.2023 року №114 осіб поліцейських, відносно яких призначено службове розслідування, оскільки підставою було внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за фактом скоєння невстановленими працівниками правоохоронного органу кримінального правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_2 .

Також необґрунтованими є доводи позивача, що про протиправність наказу від 08.02.2023 року №114 свідчить те, що в ньому не вказана форма проведення службового розслідування.

Дійсно п.4 розділу ІІ Порядку №893 встановлено, що у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначаються підстава та форма проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Проте згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території Україні у зв`язку із збройною агресією РФ проти України введено воєнний стан та Законом Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» №2123-IX від 15.03.2022 року (далі Закон №2123-IX), який набрав чинності 01.05.2022 року, доповнено Дисциплінарний статут розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Частиною 1 статті 26 розділу V Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Отже у період дії воєнного стану встановлена форма проведення службового розслідування - письмове провадження

Таким чином, наказ про проведення службового розслідування від 08.02.2023 року №114 виданий УПП в Одеській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлений Дисциплінарним статутом та Порядком №893.

Згідно з ч.1-2 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Згідно з п.1, п.2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Вимоги до змісту висновку регламентовані ч.1 ст.19 Дисциплінарного статуту, та пунктами 3-9 розділу VI Порядку №893.

У висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: обставини справи (обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;); пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку та інші.

За результатами проведення службового розслідування на підставі наказу УПП в Одеській області від 08.02.2023 року №114 начальник УПП ОСОБА_11 08.03.2023 затвердив висновок службового розслідування за фактом встановлення причин та обставин внесення відомостей до ЄРДР від 13.01.2023 №0000019 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.365 КК України, про що стало відомо з листа прокурора відділу Одеської обласної прокуратури від 23.01.2023 №1093 (а.с.217-238).

Згідно з висновком службового розслідування від 08.03.2023 року дисциплінарною комісією встановлено, що подія мала місце 02.01.2023 року за участю працівників батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП, а саме: командира роти №6 капітана поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №1 роти №6 старшого сержанта ОСОБА_4 , інспектора взводу №1 роти №6 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , інспектора взводу №2 роти №3 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , командира взводу №2 роти №3 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 та інспектора взводу №1 роти №6 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 .

Відповідно до розрахунку сил та засобів батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП 02.01.2023 у складі наряду «Океан-0251» на денне чергування для виконання службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням публічної безпеки, наглядом за дорожнім рухом, забезпеченням його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів заступали капітан поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , а в складі наряду «Океан-0206» заступали старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та старший сержант поліції ОСОБА_4 (а.с.169-170).

На запит УПП в Одеській області Одеська прокуратура листом від 27.02.2023 року повідомила, що кримінальне провадження триває, жодній особі про підозру не повідомлено.

У висновку зазначено, що під час службового розслідування дисциплінарна комісія, дослідивши відеозаписи з портативного відеореєстратора №474590, який був закріплений на форменому одязі старшого сержанта поліції ОСОБА_4 встановила, що 02.01.2023 о 16.22 наряд «Океан-0206» (у складі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ) зупинив транспортний засіб SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_2 (далі ТЗ), під керуванням ОСОБА_14 , у якого були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Останньому запропоновано пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, на що він погодився. Після цього з указаного ТЗ вийшов громадянин ОСОБА_2 (батько ОСОБА_14 ), який почав ображати та висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських. Йому було повідомлено, що до нього може бути вжито заходи примусу, а після продовження протиправних дій його затримано старшим ОСОБА_4 із застосуванням спеціального засобу «кайданків».

Згідно з висновком службового розслідування, на відео зафіксовано, що наряд «Оксан-0251» о 18.06 доставив ОСОБА_2 до відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ВП №3) для складання адміністративних матеріалів стосовно затриманого.

Події у ВП №3 зафіксовані на відеореєстраторі №474590, а саме в приміщенні о 18:10 год, ОСОБА_2 , руки якого знаходились за спиною у кайданках сидів на стільці. Під час спілкування з працівниками поліції затриманий здійснив замах правою ногою в сторону, де знаходився ОСОБА_1 . З Після цього ОСОБА_1 взяв лівою рукою ОСОБА_2 за потилицю та пересунув на його правий бік. У цей час спиною до них стояв ОСОБА_3 , який здійснював натискання ногами на ноги затриманого. ОСОБА_2 на такі дії, перебуваючи в попередньому положенні, вдарив ногою по задній частині ніг ОСОБА_3 , внаслідок чого він частково втратив рівновагу та у відповідь, упершись на стіл руками, здійснив два удари лівою ногою в ноги затриманого. В подальшому ОСОБА_3 кинув ОСОБА_2 на підлогу та здійснив декілька ударів ногами.

При цьому ОСОБА_1 ніяк не відреагував на дії, що вчиняв ОСОБА_3 , а просто спостерігав. Після описаних подій наряд «Океан-0251» покинув ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

На відеозаписі також зафіксовано, що ОСОБА_4 о 18.28 год встав з-за столу, після чого чутно голосний звук, а ОСОБА_2 звернувся до поліцейського з питанням, що уразі якщо він в кайданках його можна вбивати, якщо людина на полу лежит в кайданках його можна ногою по голові. Зафіксовано також, що затриманий ОСОБА_2 почав висловлюватись на адресу поліцейських нецензурною лайкою та погрожував, у відповідь ОСОБА_4 знову піднявся з-за столу та попрямував до ОСОБА_2 , який перебував у положенні лежачи на підлозі в кайданках, та наніс загалом 6 ударів правою рукою. В подальшому відносно затриманого нарядом «Океан-0251» складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП (Дрібне хуліганство) та звільнено затриманого з кайданків.

У висновку зазначено, що ОСОБА_1 спочатку давав пояснення, що ОСОБА_2 під час доставлення його до ВП №3 поводився неадкуватно, намагався вийти з ТЗ під час руху та нанести собі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим сила відносно затриманого застосовувалась частково під час руху автомобілю.

Після перегляду відеозаписів ОСОБА_1 зазначив, що затриманий в приміщенні ВП№3 поводив себе неадекватно, намагався нанести удар ногою старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 , якій стояв попереду нього. Тому він прийняв рішення утримувати затриманого на місці, фіксувати його рухи для уникнення завдання затриманим шкоди своєму здоров`ю та здоров`ю працівників поліції. Коли ОСОБА_5 знаходився на підлозі, то ніхто ударів йому не наносив.

Пояснення ОСОБА_1 знаходяться в матеріалах службового розслідування (а.с.196-197).

Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 допустив бездіяльність у частині здійснення контролю за дотримання його підлеглим службової дисципліни, а саме 02.01.2023 року перебуваючи в кімнаті затримання спільно з ОСОБА_2 , не вжив жодних заходів для припинення нанесення ударів затриманому старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

Висновок службового розслідування затверджений начальником УПП 08.03.2023 року.

Суд не приймає посилання позивача як порушення його прав під час проведення службового розслідування на те, що йому не була надана можливість ознайомитись з матеріалами службового розслідування.

Згідно п.3 ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту, п.2 розділу розділу IV Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами.

В Дисциплінарному статуті та Порядку №893 відсутній обов`язок дисциплінарної комісії ознайомлювати поліцейського з матеріалами службового розслідування.

Суд вважає, що такий обов`язок у дисциплінарної комісії виникає у разі подання поліцейським, стосовно якого проводиться службове розслідування, або його представника (адвоката) заяви (клопотання) про ознайомлення з матеріалами службового розслідування для реалізації права поліцейського.

Між тим, в матеріалах службового розслідування відсутня заява ОСОБА_1 , у якій він просив ознайомитись з матеріалами службового розслідування, та яка не розглянута чи проігнорована комісією. До суду жодних доказів на підтвердження обставин незабезпечення права на ознайомлення з матеріалами позивачем також не надано.

Відповідно до п.6 висновку службового розслідування від 08.03.2023 року дисциплінарна комісія вважає за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.1,2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII, Присяги працівника поліції, визначеної ст.64 Закону №580-VIII, ст.38 та 42 Закону України «Про запобігання корупції», п.1,11,13 ч.3 ст.1, п.7,8 ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту, абз.2,3 п.1 розділу 1 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 (далі Правила), п.п.2.2.1, 2.2.2 п.2.2 розділу посадової інструкції командира роти батальйону УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.12.2017 №6086, відповідно до п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до командира роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисціплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с.217-238).

06.04.2023 ДПП Національної поліції України прийнято наказ №198 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», пунктом 5 якого, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилися в порушенні норм, визначених пунктом 6 висновку службового розслідування від 08.03.2023, та ч.2-6 ст.29, ч.1-2 ст.43, ч.1 ст.44 Закону №580-VIII, відповідно до п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до командира роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с.239-241).

Наказом ДПП Національної поліції України По особовому складу від 01.05.2023 №516о/с відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII звільнено зі служби в поліції по ОСОБА_1 (а.с.140).

ОСОБА_1 , що є позивачем по даній справі, не погоджуючись з п.5 наказу ДПП від 06.04.2023 №198 та наказом ДПП №516о/с від 01.05.2023, яким його звільнено зі служби в поліції, звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

По даній справі позивача звільнено зі служби в поліції саме у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарне стягнення відносно позивача застосовано за висновком службового розслідування призначеного на підставі наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейськими кримінального правопорушення.

Між тим, за правовим висновком Верховного Суду реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження не виключає можливості застосування стосовно особи, яка проходить службу в поліції, наслідків, передбачених п.6 ч.11 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни (постанова від 14.03.2023 року по справі №320/1206/21).

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1 та 2 ст.19 Закону №580-VIII).

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Законом №580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною 3 ст.13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За правовим висновком Верховного Суду сформованому у постанові від 05.03.2020 року у справі №824/126/17-а підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

В силу приписів ч.5 ст.242 КАС України суд застосовує вказані висновки Верховного Суду та вважає необґрунтованими доводи позивача, що Висновок за результатом проведеного розслідування є безпідставним, оскільки не заснований на фактичних обставинах справи та його вину не доведено.

Згідно з матеріалами службового розслідування дисциплінарною комісією зібрано письмові пояснення поліцейських, досліджено їх службові характеристики, проаналізовано відеозапис з портативного відеореєстратора №474590.

За результатом проведеного службового розслідування комісія дійшла висновку, що члени екіпажів «Океан-0206», «Океан-0251» вчинили дисциплінарні проступки, а, зокрема, позивач ОСОБА_1 допустив бездіяльність в частині здійснення контролю за дотриманням його підлеглим службової дисципліни, а саме 02.01.2023 року перебуваючи в кімнаті затримання спільно із затриманим, ОСОБА_2 , ОСОБА_15 не вжив жодних заходів для припинення нанесення ударів затриманому старшим лейтенантом ОСОБА_3 .

Судом досліджені матеріали службового розслідування, а також відеозапис з портативного відеореєстратора №474590 та дійшов висновку, що обставини скоєння позивачем дисциплінарного проступку доведено вказаними матеріалами службового розслідування, незважаючи на заперечення позивача, що до затриманого ОСОБА_2 , якій був в кайданках, застосовувалась фізична сила з перевищенням наданих повноважень.

Згідно відеозапису з портативного відеореєстратора №474590, наявного в матеріалах службового розслідування (а.с.150), затриманий ОСОБА_2 сидить на стільці, руки його заведені за спину та зафіксовані кайданками, поряд із затриманим сидить ОСОБА_1 . Під час спілкування з працівниками поліції затриманий здійснив замах правою ногою в сторону, де знаходився ОСОБА_1 . З відеозапису неможливо встановити чи доторкнувся затриманий до поліцейського, оскільки в радіус фіксації портативного відеореєстратора це не потрапило. Після цього ОСОБА_1 взяв лівою рукою ОСОБА_2 за потилицю та пересунув на його правий бік, чим зафіксував верхню частину тіла затриманого, яка була зафіксована кайданками.

У цей час спиною до них став ОСОБА_3 , чим частково закрив від відеофіксації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Затриманий через деякий час, вдарив ногою по задній частині ніг ОСОБА_3 , внаслідок чого останній частково втратив рівновагу та у відповідь, упершись на стіл руками, здійснив два удари лівою ногою в ноги затриманого. Після ударів ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 , щоб той звернув увагу, що робить ОСОБА_3 , а останній промовив «щоб не смикався». Далі ОСОБА_1 розвернувся та відійшов з радіусу фіксації портативного відеореєстратора, ОСОБА_3 кинув ОСОБА_2 на підлогу, яка також не входить до радіусу фіксації відеореєстратора, проте зафіксовано ОСОБА_3 , який стоячи на ногах здійснив ще один удар ногою.

За результатом дослідження відеозапису, суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача, що він не міг бачити, що робить його підлеглий ОСОБА_10 , оскільки затриманий звертався до позивача з приводу нанесення ударів та ОСОБА_3 пояснив намір здійснення таких дій відносно ОСОБА_2 .

Дисциплінарна комісія обґрунтовано дійшла висновку щодо бездіяльності позивача як керівника відносно контролю за дотриманням його підлеглим службової дисципліни.

Дослідження відеозапису спростовують доводи позивача, що обставини зафіксовані відеореєстратором №474590 не підтверджують скоєння ним дисциплінарного проступку.

У Висновку службового розслідування також викладені правові норми щодо можливості застосування поліцейськими фізичної сили.

Згідно із ст.29 Закону №580-VIII, поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень; поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним; обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України; обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам; застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди; обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції; поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Частиною 1 ст.42 Закону №580-VIII передбачені заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

До спеціальних засобів відносяться, в тому числі, засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв`язування тощо) (ч.4 ст.42 Закону №580-VIII).

Водночас, фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників (ч.2 ст.42 Закону №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №580-VIII, поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Відповідно до ч.7 ст.42 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Згідно з ст.7 Закону №580-VIII, поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Дослідженим відеозаписом підтверджується фіксування верхньої частини тіла затриманого ОСОБА_1 . Суд вважає, що вказане в даному випадку є фізичним впливом, оскільки супроводжується натиском власного тіла позивача на тіло затриманого.

Проте застосування в даному випадку фізичної сили у вигляді фіксування тіла затриманого не є виправданим, а пояснення позивача, що він прийняв рішення утримувати затриманого на місці, фіксувати його рухи для уникнення завдання затриманим шкоди своєму здоров`ю та здоров`ю працівників поліції є хибними, оскільки ОСОБА_2 вде був доставлений у ВП №3 та перебував у кайданах, тобто до нього вже застосований захід примусу у вигляді спеціального засобу обмеження рухомості кайданків та затриманий знаходився у відділенні поліції. Оскільки верхня частина тіла затриманого була знерухомлена, мета застосування ОСОБА_1 фізичного впливу у вигляді її фіксування була відсутня. Також суд враховує, що одночасно при фіксуванні ОСОБА_1 верхньої частини тіла затриманого ОСОБА_3 наносив удари на тижню частину тіла ОСОБА_2 . На звернення затриманого до позивача щодо протиправних дій ОСОБА_3 , позивач ніяк не відреагував.

Наказом ДПП від 06.04.2023 року №198 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилися у діях - безпідставному застосуванні до затриманого фізичної сили та бездіяльності не здійснення контролю за дотриманням підлеглим службової дисципліни (а.с.239-241).

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях та бездіяльності позивача дисциплінарного проступку, що відповідає матеріалам службового розслідування, зібраних дисциплінарною комісією УПП в Одеській області ДПП.

У позові представник позивача вказує, що у Висновку зазначено про бездіяльність позивача (не здійснення контролю за дотриманням підлеглим службової дисципліни), а в наказі також про протиправне застосування фізичної сили, що на думку представника позивача також свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.

Проте суд вважає, що зазначені обставини не свідчать про протиправність Висновку службового розслідування та наказу від 06.04.2023 року №198, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту.

Згідно з п.10 ч.1 ст.19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема, висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону.

Таким чином, ДПП на підставі зібраних комісією матеріалів та висновку службового розслідування в межах повноважень прийнято наказ від 06.04.2023 року №198 із урахуванням обставин та характеру проступку та сформовано висновок щодо наявності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку у вигляді бездіяльності та дій, що відображено у Висновку та досліджено Дисциплінарною комісією, та не суперечить вимогам Дисциплінарного статуту та Порядку №893.

Суд вважає хибними доводи позивача щодо неврахування комісією усіх обставин події, особи затриманого та його дій, оскільки висновком службового розслідування підтверджується, що дисциплінарною комісією врахована поведінка ОСОБА_2 (нецензурні висловлювання, погрози та спроби фізичного опору до поліцейських). Суд вважає, що провокування конфлікту, агресивна та зухвала поведінка затриманого не позбавляє поліцейського обов`язку дотримуватися вимог законодавства та Присяги та виправдовує вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.

Також посилання представника позивача на те, що у позивача наявна фахова освіта та малолітня донька з дружиною, годувальником яких він вважається, не нівелюють вчинений ним дисциплінарний проступок та застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до змісту Присяги поліцейського особа, яка вступає на службу в поліцію, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (ст.64 Закону №580-VIII).

Суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку відповідач допустив порушення Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського.

Оцінюючи у сукупності встановлені по справі обставини суд вважає, що позивач вчинив дії та допустив бездіяльність, що суперечать інтересам служби, та свідчать про непрофесійне виконання обов`язків поліцейського, чим порушив обов`язки передбачені п.1,2 ч.1 ст.18, ч.1, 2 ст.43, ч.1 ст.44 Закону №580-VIII, що є достатньою підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби та не приймає до уваги доводи позивача про можливість застосування до нього менш сурового покарання.

Стаття 29 Дисциплінарного статуту передбачає особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, згідно частини першої якої у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (ч.2 ст.29 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність поліцейського є попередня бездоганна поведінка (п.2 ч.4 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що до обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , відноситься його попередня бездоганна поведінка. Обставин, які обтяжували б відповідальність поліцейського, дисциплінарною комісією не встановлено (а.с.235).

Суд враховує, що дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій і бездіяльності не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Встановлені під час службового розслідування обставини завдають шкоди авторитету правоохоронного органу, працівники якого повинні бути прикладом виключно високого рівня правової свідомості та стриманості як у робочий, так і у неробочий час.

Суд вважає, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання працівника поліції, нівелює попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Таким чином суд дійшов висновку, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів ДПП від 06.04.2023 №198 та №516о/с від 01.05.

Відповідно не підлягають задоволенню як похідні від основних, вимоги про поновлення на службі в поліції у спеціальному званні та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 6, 7, 9, 242-246, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.