Справа № 340/1085/23
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/1085/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П, розглядаючи у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Суворову Світлану Миколаївну, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні із військової служби за контрактом за станом здоров`я у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, передбачену ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

25.07.2023 року представник позивача надала нову редакцію адміністративного позову, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні із військової служби за контрактом за станом здоров`я у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, передбачену ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, передбачену ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що на день звільнення з військової служби ОСОБА_1 , його вислуга років становила: календарна - 8 років 05 місяців 02 дні; пільгова - 06 роки 06 місяців 28 дні, загальна - 15 років., тобто, ОСОБА_1 на момент звільнення 09.02.2023 року набув права на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України '''Про військовий обов`язок та військову службу''. Ураховуючи викладене, відповідачем при виключенні позивача зі списків особового складу частини, протиправно не було проведено усіх необхідних розрахунків щодо виплати одноразової грошової допомогу в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення станом на день звільнення за кожен повний календарний рік військової служби.

Представник позивача надала суду докази відправлення на адресу військової частини НОМЕР_2 копії позовної заяви (а.с.56).

Військовій частині НОМЕР_1 судом направлялись копія позову та ухвали суду, проте поштові відправлення вручені не були та повернуті до суду поштою із вказівкою ''адресат відсутній за вказаною адресою''.

Відзив на позов відповідачами не наданий.

Рух справи:

Ухвалою судді від 20.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.05.2023 року до участі у справі як другого відповідача залучено військову частину НОМЕР_2 .

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені сторонами у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Наказ командира військової частини НОМЕР_2 по особовому складу стосовно звільнення ОСОБА_1 та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у матеріалах справи відсутній.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2023 року №40 (по стройовій частині) ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я та знято зі всіх видів забезпечення (а.с.12-13). Відповідно до цього наказу календарна вислуга ОСОБА_1 - 08 років 05 місяців 02 дні, пільгова - 06 роки 06 місяців 28 дні, а загальна - 15 років.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірним питанням у цьому провадженні є застосування частини другої статті 15 ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' стосовно наявності у позивача права на одноразову грошову допомогу при звільненні.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

За приписами частини другої цієї ж статті до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 19 травня 2022 року по справі № №580/3392/20 норма частини другої статті 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги. Поняття ''календарна вислуга років'' застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: ''в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби''.

Одночасно з цим, Верховний Суд наголошував, що умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-XII є наявність ''вислуги 10 років і більше''.

Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби у відставку.

Відповідно до відомостей у наказі від 09.02.2023 року № 40 календарна вислуга ОСОБА_1 - 08 років 05 місяців 02 дні, пільгова - 06 роки 06 місяців 28 дні, а загальна - 15 років, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана.

На основі цих обставин суд констатує, що відповідно до вимог частини другої статті 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' позивач як такий, що має вислугу більше 10 років, станом на день звільнення з військової служби (09 лютого 2023 року) набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (8 повних років).

Як свідчать матеріали даної справ, уповноваженою особою щодо здійснення виплат, з огляду на відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків є військова частини НОМЕР_2 , яка протягом служби позивача здійснювала виплату грошового забезпечення (а.с.32-33, 55).

Установлені обставин справи свідчать про те, що військова частини НОМЕР_2 протиправно не нарахувала й не виплатила позивачу одноразову грошову допомоги при звільненні відповідно до пункту 1 частини другої статті 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей''.

Принагідно суд зауважує, що наразі в Державі триває воєнний стан і уся діяльність, в тому числі і підпорядкованість військових бригад до військових частин, які здійснюють кадровий та фінансовий аудит є засекреченою, що унеможливлює суд дослідити відповідну підпорядкованість військової частини НОМЕР_1 військовій частині НОМЕР_2 . Проте, вказані обставини не повинні бути перешкодою для відновлення порушеного права позивача.

На підставі викладеного, суд вважає протиправною бездіяльність саме військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (8 повних років). При цьому, суд зауважує, що порушене право позивача полягає у неотриманні ним одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому належним та відповідним способом захисту порушеного права позивача має бути саме зобов`язання відповідної фінансової установи (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити вказаний вид грошової допомоги. А відтак, у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 слід відмовити, з огляду на те, що виплату грошового забезпечення позивачу проводила військова частини НОМЕР_2 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення.

Керуючись статтями 9, 90, 242-246, 250, 251, 255, 257 - 262, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, передбачену ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК