Справа № 520/3354/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 р.Справа № 520/3354/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.05.23 по справі № 520/3354/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Дніпровської митниці

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці, в якому просив:

- визнати дії Дніпровської митниці в складанні рішень у формі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.09.2022 №UА110130/2022/000425 та від 01.11.2022 №UА110130/2022/000541 протиправними.

- визнати протиправними та скасувати рішення у формі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.09.2022 №UА 110130/2022/000425 та від 01.11.2022 №UA 110130/2022/000541.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та "AZERFLOAT QSC (продавець) було укладено контракт №AFF-134-22, за яким продавець зобов`язується продати покупцю, а покупець зобов`язується придбати у продавця товари, зазначені у додатку (специфікації), відповідно до умов, встановлених цим контрактом.

Товар, його кількість, сума та порядок оплати між сторонами за контрактом було погоджено його сторонами у Додатку від 25.05.2022 №1.

Оплату товару здійснено згідно платіжних доручень від 26.05.2022 № 9.

Позивач 05.09.2022 та 01.11.2022 звертався до Дніпровської митниці з метою здійснення митного оформлення товару «Скло термічно поліроване, в листах товщиною 4 мм (Флоат-скло), прозоре, неармоване, незабарвлене, необроблене іншим способом, без поглинального, відбивального, або не відбивального шару, не поєднане з іншими матеріалами, без механічної обробки. Виготовлене флоат методом EN 572-8 (ГОСТ 111-2014) Скло листове безбарвне, марки М1 (мм): 2250*3210*4 - 2166,75 м2. Ввозиться для власних потреб, використовується при виробництві міжкімнатних дверних полотен. Торгівельна марка: azerfloat. Виробник: Azerfloat CJSC. Країна виробника: Азербайджан».

Вищезазначений товар надійшов на адресу Позивача згідно зовнішньоекономічного договору від 28.04.2022 № AFF-134-22 та заявлений до митного оформлення згідно електронних митних декларацій від 05.09.2022 № UA110130/2022/015208 та від 01.11.2022 № 22UA25U2.

Як убачається з матеріалів справи митні декларації від 05.09.2022 № UA110130/2022/015208 та від 01.11.2022 № UA110130/2022/019825 є деклараціями типу ІМ40ДЕ, котрі, відповідно до Класифікатору типів декларацій, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011, є додатковими деклараціями до попередніх.

Крім того, вказаний товар був заявлений Позивачем до митного оформлення із застосуванням звільнення від оподаткування ввізним митом, що підтверджується відомостями граф 36 «Преференції» електронних митних декларацій від 05.09.2022 № UA110130/2022/015208 та від 01.11.2022 № 22UA25U2, в яких зазначено код звільнення від оподаткування ввізним митом « 400».

Згідно Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні на митну територію України, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011, код звільнення від оподаткування ввізним митом « 400» означає «товари, що ввозяться в Україну згідно міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія)».

Так, з метою підтвердження умови «прямого транспортування», позивачем разом із митною декларацією від 05.09.2022 № UA110130/2022/015208 (сертифікат про походження товарів форми СТ-1 № AZ UA 22 035619 Sm) надано наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір від 28.04.2022 № AFF-134-22 між Azerfloat CJSC (Азербайджанська Республіка) та ФОП ОСОБА_1 (Україна), додаток від 25.05.2022 № 1;

- міжнародна автомобільна накладна CMR від 24.08.2022;

- інвойс від 24.08.2022 № 90004625;

- копія митної декларації країни відправлення від 23.11.2021.

За результатами розгляду документів, наданих Позивачем з метою підтвердження застосування пільг в оподаткуванні товару ввізним митом, посадовою особою Дніпровської митниці було встановлено відсутність документів, що підтверджують перебування товару «під митним контролем» під час транзиту через територію третіх країн, зокрема Республікою Туреччиною, Республікою Болгарією.

У зв`язку з вищезазначеним посадовою особою митниці було відмовлено у застосуванні режиму вільної торгівлі в рамках Угоди між Урядом України та Урядом Азербайджанської Республіки про вільну торгівлю та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.09.2022 № UA110130/2022/000425.

Крім того, відповідно до копії митної декларації від 05.09.2022 № UA110130/2022/015208, за відомостями графи 44 якої вбачається відсутність інформації про транзитні митні декларації типу Т1 Грузії від 26.08.2022 № D44647 та Туреччини від 30.08.2022 № 22TR1642.

Також митницею надано картку відмови від 06.09.2022 № UA110130/2022/000425, в переліку документів якої також відсутні відомості щодо транзитних митних декларацій типу Т1 Грузії від 26.08.2022 № D44647 та Туреччини від 30.08.2022 № 22TR1642.

Отже, транзитні митні декларації типу Т1 Грузії від 26.08.2022 № D44647 та Туреччини від 30.08.2022 № 22TR1642 були відсутні на момент оформлення картки відмови від 06.09.2022 № UA110130/2022/000425, що підтверджується відомостями графи 44 митної декларації від 05.09.2022 № UA110130/2022/015208 та картки відмови від 06.09.2022 № UA110130/2022/000425.

З метою виконання вимог карти відмови від 06.09.2022 № UA110130/2022/000425 Позивачем 06.09.2023 заявлено до митного оформлення нову митну декларацію, без використання коду звільнення від оподаткування ввізним митом. Новій митній декларації присвоєно № UA110130/2022/015289.

Разом з новою митною декларацією № UA110130/2022/015289 Позивачем додатково надано транзитна митна декларація типу Т1 Грузії від 26.08.2022 № D44647 та транзитна митна декларація типу Т1 Республіки Туреччини від 30.08.2022 № 22TR1642. Зазначені митні декларації типу Т1 зазначені у графі 44 «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати ї дозволи» митної декларації № UA110130/2022/015289 за кодом « 0821», який відповідно до Класифікатору документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації (наказ Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011), визначено, як «Супровідний документ Т1 (Dispatch note model T1)».

Тобто, на момент заявлення Позивачем товару за першою митною декларацією № UA110130/2022/015208 (05.09.2022) та оформлення митницею картки відмови № UA110130/2022/000425 (06.09.2022) Позивачем не надано транзитну митну декларацію типу Т1 Грузії від 26.08.2022 № D44647 та транзитну митну декларацію типу Т1 Республіки Туреччини від 30.08.2022 № 22TR1642. Зазначене підтверджується графою 44 митної декларації № UA110130/2022/015208 та інформацією, яка міститься в картці відмови № UA110130/2022/000425 (перелік документів, на підставі яким оформлено картку відмови). Тим самим, Позивачем не підтверджено умову «прямого транспортування» товару.

Тобто, до товару заявленому саме за митною декларацією від 05.09.2022 № UA110130/2022/015208 неможливо застосувати преференційний режим оподаткування ввізним митом, у зв`язку із порушенням правила «прямого транспортування».

Для підтвердження умови «прямого транспортування» Позивачем разом із митною декларацією від 01.11.2022 № 22UA25U2 (сертифікат про походження товарів форми СТ-1 № AZ UA 22 037266 Sm) надано наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір від 28.04.2022 № AFF-134-22 між Azerfloat CJSC (Азербайджанська Республіка) та ФОП ОСОБА_1 (Україна), додаток від 25.05.2022 № 1;

- міжнародна автомобільна накладна CMR від 17.10.2022;

- інвойс від 17.10.2022 № 90005227;

- копія митної декларації країни відправлення від 17.10.2022;

- транзитна митна декларація Республіки Туреччина Т1 від 08.11.2022 № 22TR5747.

За результатами розгляду документів, наданих Позивачем з метою підтвердження застосування пільг в оподаткуванні товару ввізним митом, посадовою особою Дніпровської митниці було встановлено відсутність документів, що підтверджують перебування товару «під митним контролем» під час транзиту через територію третіх країн, зокрема Румунією.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі S13 «країни транзиту» транзитної митної декларації типу Т1 Туреччини від 22.10.2022 № 22TR5747, що надана до митного оформлення ЕМД від 01.11.2022 № UA110130/2022/019825 (22UA25U2), зазначено країни Туреччина та Болгарія. Крім того, у зазначеній Т1 наявні відтиски печаток цих країн (Болгарії, Туреччина).

Судом встановлено, що відтиск печатки митного органу Румунії повинен містити, у тому числі напис «VAMA ROMANA», як міститься у автотранспортній накладній CMR від 24.08.2022, яка надана до митного оформлення ЕМД від 05.09.2022 №№UA110130/2022/015208 та якщо порівняти печатку, яка міститься на транзитній митній декларації Республіки Туреччина Т1 від 08.11.2022 № 22TR5747, та печатку, яка наявна на автомобільній накладній СМР від 24.08.2022 (надана декларантом при здійснені митного оформлення першої партії товару), то вони не співпадають ні за кольором, ні за розміром, ні за стилем шрифту.

У зв`язку з вищезазначеним посадовою особою митниці було відмовлено у застосуванні режиму вільної торгівлі в рамках Угоди між Урядом України та Урядом Азербайджанської Республіки про вільну торгівлю та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.11.2022 № UA110130/2022/000541.

Митне оформлення товару здійснено за митною декларацією від 02.11.2022 № 22UA12U1 зі сплатою ввізного мита, тобто товар випущено у вільний обіг.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням та карткою відмови, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідач діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (далі МКУ) митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно ч. 1 ст. 246 МКУ метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МКУ).

Декларування, згідно ч. 1 ст. 257 МКУ, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ч. 2 ст. 246 МКУ порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено МКУ.

Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за № 1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі Порядок).

Цей Порядок розроблено відповідно до ч. 2 ст. 246 МКУ з метою визначення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, що подається митному органу на паперовому носії або як електронний документ.

Пунктом 4.5 Розділу IV Порядку визначено, що при здійсненні митного оформлення митної декларації виконуються такі митні формальності:

4.5.1. Перевірка дотримання строків подання МД (у випадках, визначених законодавством).

4.5.2. Перевірка наявності відміток про завершення переміщення товарів (у випадках, визначених законодавством з питань митної справи).

4.5.3. Контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення

4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками.

4.5.5. Перевірка правильності класифікації товарів.

4.5.6. Перевірка правильності визначення країни походження товарів.

4.5.7. Перевірка дотримання встановлених до задекларованих товарів заходів нетарифного регулювання (відсутність визначених законодавством заборон щодо переміщення або поміщення у відповідний митний режим задекларованих товарів; наявність відповідних документів, наявність в МД відомостей про відповідні документи або відомостей про відмітки у товаросупровідних документах).

4.5.8. Перевірка наявності задекларованих товарів у митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності.

4.5.9. Перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні.

4.5.10. Перевірка правильності визначення митної вартості товарів.

За результатами здійснення відповідних митних формальностей посадовою особою митного органу приймається рішення про завершення митного оформлення або, у разу наявності підстав, про відмову у здійсненні митного оформлення товарів, заявлених за митною декларацією.

Відповідно до ст. 256 МКУ відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно вимог розділу VIІI Порядку у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку.

Судом встановлено, що спірні правовідносини склались під час виконання сторонами зовнішнього економічного контракту, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та "AZERFLOAT QSC (продавець) у частині застосування до товару під час його розмитнення пільги в оподаткуванні ввізним митом за кодом « 400».

Відповідно до ч. 1 ст. 36 МКУ країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Положення МКУ застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (ч. 6 ст. 36 МКУ).

Частиною 1 ст. 43 МКУ визначено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

гідно ч. 3 ст. 43 МКУ сертифікат про походження товару це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 МКУ у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару:

1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;

2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»;

3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У торгівельно-економічних відносинах між Україною та Азербайджанською Республікою діє Угода між Урядом України та Урядом Азербайджанської Республіки про вільну торгівлю від 28.07.1995, ратифікована Законом України від 12.071996 №335/96-ВР (далі Угода).

Відповідно до статті 1 цієї Угоди, договірні Сторони не застосовують мито, податки та збори, що мають еквівалентний вплив на експорт та/або імпорт товарів, що походять з митної території однієї з договірних Сторін і призначені для митної території іншої договірної Сторони.

Для визначення країни походження товарів, що походять із Сторін і знаходяться в торговельному обороті між ними, Сторони керуються Правилами визначення країни походження товарів, що є невід`ємною частиною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року (далі Правила).

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Правил країною походження товару вважається держава-учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил.

Згідно п. 5.1 розділу 5 Правил товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав-учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цими Правилами, а також якщо товар:

а) вивозиться на підставі договору (контракту) між резидентом однієї з держав - учасниць Угоди й резидентом іншої держави - учасниці Угоди з митної території однієї держави - учасниці Угоди та ввозиться на митну територію іншої держави - учасниці Угоди. У випадках, зазначених у пунктах 8.5 і 8.6 цих Правил, такий договір може бути укладений після вивезення товару;

б) вивозиться (ввозиться) фізичною особою - резидентом держави - учасниці Угоди з митної території однієї держави - учасниці Угоди на митну територію іншої держави - учасниці Угоди;

в) не залишає територій держав - учасниць Угоди, за винятком випадків, коли товар знаходиться або переміщується територіями третіх країн під митним контролем, документально підтвердженим митними органами країн, через території яких здійснюється доставка товару. При цьому товар повинен бути в незмінному стані й над ним не повинні проводитися будь-які операції, за винятком операцій із забезпечення схоронності й перевантаження товару.

Пунктом 5.3 Порядку визначено, що товари, походження яких не встановлено або походження яких установлено, але при цьому стосовно їх не може бути застосований режим вільної торгівлі через відсутність необхідних для цих цілей документів, пропускаються до країни ввезення відповідно до вимог тарифного й нетарифного регулювання країни ввезення.

Згідно п. 6.1 Порядку для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару.

Відповідно до п. 6.3 Порядку під час вивезення товарів з держав-учасниць Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України змінились логістичні маршрути постачання товарів в Україну товарів походженням з країн СНД, транспортування здійснюється через території третіх країн.

Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваних рішеннях митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які ним не може бути застосовані пільги в оподаткуванні товару ввізним митом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в оскаржуваних рішеннях митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які ним не може бути застосовані пільги в оподаткуванні товару ввізним митом та про те, що документи, надані позивачем до митної декларації, не містять достатньої інформації, а тому дії відповідача щодо прийняття рішень є правомірними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Дніпровської митниці у формі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.09.2022 №UА110130/2022/000425 та від 01.11.2022 №UА110130/2022/000541 є правомірним, у зв`язку з чим скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 по справі № 520/3354/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 10.08.2023 року