Справа № 160/20918/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
28.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради (далі- КП «Затишне місто» ПМР) до Державної податкової служби України, у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 28.11.2022 №2067/ІПК/99-21-03-02-06.
Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Проте, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд встановив наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, вперше позивач звернувся до Державної податкової служби України для отримання індивідуальної податкової консультації листом від 27.07.2021 №636/21 з таких питань:
- чи є дані бюджетні кошти, які КП «Затишне місто» ПМР з міського бюджету за кодами бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам організаціям)», оплатою (компенсацією) за виконання таких робіт?
- чи мають бути включені отримані КП «Затишне місто» ПМР кошти за кодами бюджетної класифікації 2610 до об`єкту оподаткування з податку на додану вартість?
09.09.2020 КП «Затишне місто» ПМР отримано індивідуальну податкову консультацію від 03.09.2021 за №3278/ІПК/99-00-21-03-02-06 «щодо необхідності нарахування податкових зобов`язань з ПДВ при отриманні комунальним підприємством бюджетних коштів», в якій Державна податкова служба України з приводу поставлених питань зазначила, що якщо отримання платником ПДВ бюджетних коштів, у тому числі у вигляді субсидій та поточних трансфертів, не передбачає постачання товарів/послуг і такі кошти відповідно не є оплатою вартості товарів/послуг, то об`єкта оподаткування ПДВ при їх отриманні не виникає та до бази оподаткування ПДВ такі кошти не включаються.
У зв`язку з наведеним КП «Затишне місто» ПМР листами від 15.04.2022 № 309/22 та від 27.07.2022 №519/22 звернулося до Державної податкової служби України про надання нової індивідуальної консультації, з урахуванням висновків суду з тих же питань, а саме:
- чи є кошти з міського бюджету за кодами бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам організаціям)» оплатою (компенсацією) за виконання робіт за договором з Управлінням комунального господарства і будівництва Павлоградської міської ради (замовник) на підставі якого комунальним підприємством надаються послуги з утримання об`єктів благоустрою міста Павлограда, а саме: послуги з утримання, обслуговування, ремонту зелених насаджень, доріг, міських пляжів, притулку для бездомних тварин, малих архітектурних форм та інші роботи з благоустрою міста;
- чи мають бути включені отримані КП «Затишне місто» ПМР кошти за кодами бюджетної класифікації 2610 до об`єкту оподаткування з податку на додану вартість?
09.12.2022 позивач отримав індивідуальну податкову консультацію від 28.11.2022 № 2067/ІПК/99-00-21-03-02-06, в якій Державна податкова служба України на поставлені питання зазначила, таке: «Як визначено у Рішенні № 160, грошові кошти, які отримуються Підприємством з бюджету за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» не є для Підприємства компенсацією вартості товарів/послуг, що постачалися.
Водночас, до операції Підприємства із отримання таких грошових коштів не можуть бути застосовані норми підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 розділу V ПКУ, оскільки Підприємство отримує такі грошові кошти, а не здійснює їх виплату, як це визначено у вказаній нормі ПКУ».
«Оскільки згідно з Рішенням №160, грошові кошти, які отримуються Підприємством з бюджету за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» не є для Підприємства компенсацією вартості товарів/послуг, що постачалися, то Підприємство зобов`язане визначити податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до пункту 187.1 статті 187 розділу V ПКУ, тобто на дату оформлення документа, що засвідчує факт постачання Робіт, виходячи із бази оподаткування ПДВ, встановленої пунктом 188.1 статті 188 розділу V ПКУ».
Надаючи оцінку оскаржуваній індивідуальній податковій консультації від 28.11.2022 № 2067/ІПК/99-00-21-03-02-06 суд виходить з такого.
Відповідно до п. 52.1 ст. 52 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п 52.2 ст. 52 ПК України).
Згідно з п. 53.3 ст. 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Позивач на підставі діючого Статуту виконує роботи з обслуговування, утримання та ремонту об`єктів та елементів благоустрою та інше.
Рішенням Павлоградської міської ради від 17.09.2019 №1825-54/VІІ затверджено Програму реформування і розвитку житлово-комунального господарства та об`єктів благоустрою міста Павлоград на 2020 - 2024 роки, згідно з п.1.5 якої КП «Затишне місто» ПМР визначено одержувачем бюджетних коштів на виконання заходів з утримання та поточного ремонту об`єктів благоустрою, відповідно до якої КП «Затишне місто» ПМР отримує кошти з бюджету, як внески в статутний капітал підприємства для формування фонду власних оборотних засобів і засобів обігу та придбання спеціалізованої техніки.

Виходячи з наведених обставин Дніпропетровським окружним адміністративним судом під час розгляду справи №160/22782/21 зроблено наступні висновки: «Згідно з пунктом 1.5 «Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за №456/20769, поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)».

Пунктом 1.6 Інструкції №333 визначено, що: субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств; трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

Підпунктом 2.4.1 Інструкції №333 передбачено, що до коду 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» відносяться: субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; дотації сільськогосподарським товаровиробникам; субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; відшкодування відсотків за користування кредитами; державна підтримка громадських організацій; поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям).

Відповідно до наведених вище норм законодавства, що регулює бюджетні відносини, надання субсидій не пов`язане з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі, тобто не є операцією з оплати товарів/послуг.

У разі придбання товарів/послуг, відповідно до пункту 2.2 Інструкції №333, застосовується код бюджетної класифікації 2200 «Використання товарів і послуг», за якою здійснюється оплата поточних видатків, оплата послуг, придбання матеріалів і предметів, які не беруться на облік як основні засоби (код 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар», код 2220 «Медикаменти та перев`язувальні матеріали», код 2230 «Продукти харчування», код 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)», код 2250 «Видатки на відрядження», код 2260 «Видатки та заходи спеціального призначення», код 2270 «Оплата комунальних послуг та енергоносіїв», код 2280 «Дослідження і розробки, окремі заходи по реалізації державних (регіональних) програм»).

У той же час, позивач не отримував бюджетне фінансування за кодом класифікації 2200.

Крім того, відповідно до підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 ПК України операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі) не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Тобто, за приписами цієї норми, будь-які субсидії, які надаються за кодом бюджетної класифікації « 2610» не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Таке твердження кореспондує з тим, що законодавчо визначений термін «субсидія» взагалі не передбачає платності, у вигляді компенсації вартості товарів/послуг, що придбавалися у суб`єктів господарювання, у тому числі платників податку на додану вартість, та є фінансуванням поточних бюджетних видатків, облік яких в податковому обліку здійснюється у складі доходів платника податку в повному обсязі.

Тобто, з метою визначення об`єкта оподаткування ПДВ контролюючий орган у даному випадку зобов`язаний був перш за все встановити, чи є правовідносини між позивачем та органом місцевого самоврядування в частині надання субсидій постачанням товарів або послуг з урахуванням наведеного у підпунктах 14.1.185, 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, статті 188, статті 189 ПК України розуміння постачання товарів/послуг та приписами пункту 1.1 статті 1 ПК України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, та відповідальність за порушення податкового законодавства, правил співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, що встановлені статтею 5 ПК України, а також положень Бюджетного Кодексу України, яким саме і врегульовано функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Судом взято до уваги, що у даному спірному випадку відносини позивача, як з розпорядником бюджетних коштів, так і з постачальниками послуг/товарів існували в рамках виконання бюджетної Програми реформування і розвитку житлово-комунального господарства та об`єктів благоустрою міста Павлоград на 2020 - 2024 роки, а отримані позивачем з міського бюджету грошові коштів за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» передбачалися їх використанням виключно на цілі обумовлені цією програмою, тобто, мають ознаки невідплатності і безповоротності у розумінні вимог Інструкції №333, і за своїм характером для позивача по цій справі не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачалися.

Суд також звертає увагу, що по спірним у цій справі операціях у позивача не виникало об`єкта оподаткування та обов`язку відображення у податковій декларації з ПДВ отримання бюджетних коштів, які не передбачають компенсації вартості поставлених товарів/послуг, відповідно, позивач не мав правових підстав у цьому випадку для визначення податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з відсутністю об`єкта оподаткування податком на додану вартість».

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №160/22782/21 набрало законної сили 12.10.2022.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 370 КАС України, п. 53.3 статті 53 ПК України відповідач в індивідуальній податковій констультації від 22.11.2022 №2067/ІПК/99-21-03-02-06 був зобов`язаний керуватись висновками суду у справі 160/22782/21 та грунтуючись на цих висновках надати позивачеві змістовну, зрозумілу відповідь на поставлені ним питання, котра повинна враховувати положення податкового законодавства та не допускати неоднозначного трактування, оскільки за своєю суттю індивідуальна податкова консультація є допомогою контролюючого органу, надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів.

В той же час, зі змісту оскаржуваної індивідуальної податкової констультації від 22.11.2022 №2067/ІПК/99-21-03-02-06 видно, що вона містить суперечливі висновки відповідача щодо поставлених позивачем питань та не відповідає висновкам суду, зробленим у справі №160/22782/21.

Суд зазначає, що Бюджетним кодексом України (далі - БК) регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (стаття 1 Кодексу).

Згідно з пунктом 38 частини першої статті 2 БК одержувач бюджетних коштів - суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету

Бюджетне законодавство закріплює використання бюджетних коштів виключно на цілі, визначені бюджетною програмою.

Принцип цільового використання бюджетних коштів закріплено нормою пункту 8 частини першої статті 7 БК.

Поточне бюджетне фінансування в податковому обліку відображається у складі доходів платника податку.

Відносини між позивачем і Павлоградською міською радою щодо надання (перерахування) коштів є бюджетними, а не цивільно-правовими, існують в рамках виконання бюджетної програми, а отримані позивачем з бюджету грошові кошти за кодом бюджетної класифікації 2610 передбачені для використання виключно на цілі, обумовлені бюджетної програмою, тобто, мають ознаки невідплатності і безповоротності, і за своїм характером для позивача не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачаються.

Разом з тим, по спірним операціям у позивача не виникало об`єкта оподаткування та обов`язку відображення у податковій декларації з ПДВ отримання бюджетних коштів, які не передбачають компенсації вартості поставлених товарів/послуг, відповідно, у позивача відсутні правові підстави у цьому випадку для визначення податкових зобов`язань з ПДВ.

Згідно з ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, такі ж висновки зроблені судом під час розгляду справи №160/22782/21 відповідач був зобов`язаний надати позивачу індивідуальну податкову консультацію, яка б відповідала висновкам суду у вказаній справі з обох поставлених питань.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, суд дійшов до висновку, що надаючи позивачу індивідуальну податкову консультацію від 22.11.2022 №2067/ІПК/99-21-03-02-06 відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 370 КАС України, п. 53.3 статті 53 ПК України, з урахуванням чого оскаржувана індивідуальна податкова консультація є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 134, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради (вул. Шевченко, буд. 63, м. Павлоград, Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код юридичної особи 370853410) до Державної податкової служби України (Львівська пл., буд. 8, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) від 28.11.2022 №2067/ІПК/99-21-03-02-06.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 37085410) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02.03.2023.

Суддя О.В. Царікова