Справа № 120/3681/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 серпня 2023 р. Справа № 120/3681/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Тульчинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Тульчинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі - відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача видати позивачу паспорт громадянина України, оформлену листом від 16.02.2023 №К-4/6/0534-23/05/34/3-23;

- зобов`язати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України по встановленню особи, без встановлення громадянства батьків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивач зазначає, що листом від 16.02.2023 № К-4/6/0534-23/05/34/3-23 Управлінням державної міграційної служби України у Вінницькій області (Тульчинський відділ) відмовлено ОСОБА_1 у видачі паспорту громадянина України, оскільки не встановлено громадянство батьків.

Представник позивача звертає увагу, що згідно з ч. 8 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, яка має право на набуття громадянства за народженням, є громадянином України з моменту народження. Тобто, громадянство України дитина набуває автоматично.

Отже, відсутність документів, які підтверджують місце народження чи громадянство матері позивача, на переконання сторони позивача, не є перешкодою для отримання паспорта громадянина України.

З огляду на вищезазначене, позивач вважає відмову відповідача у видачі паспорта громадянина України, що оформлена листом від 16.02.2023 №К-4/6/0534-23/05/34/3-23 протиправною, тому звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою від 10.04.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

18.04.2023 на адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач заперечує щодо задоволення даного позову та зазначає, що 21.06.2018 до Тульчинського відділу УДМС у Вінницькій області звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про отримання паспорта громадянина України вперше після 18 річного віку, а саме у 22 роки. Разом із заявою ОСОБА_1 , надала до заяви свідоцтво про народження та пояснення про причини неотримання паспорта. Жодного іншого документа до заяви додано не було.

Як зазначає представник відповідача, оскільки позивачка звернулась вперше за отримання паспорта громадянина України після досягненню 18 річчя та були відсутні документи, з фотокартками, Тульчинський відділ УДМС у Вінницькій області, керуючись п. 43 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, здійснено процедура встановлення особи.

За результатом встановлення особи керуючись п. 44 Порядку Тульчинським відділом УДМС у Вінницькій області було складено висновок та рішення від 20.08.2018 про відмову у видачі паспорта громадянина України, оскільки було встановлено особу натомість не було встановлено належності ОСОБА_1 до громадянства України, у зв`язку із тим, що у свідоцтві про народження відсутні записи про громадянство батьків, а також відсутні будь-які документи, що підтверджують їх громадянство України.

За результатами розгляду повторного звернення позивача від 03.02.2023 щодо документування її паспортом громадянина України, відповідачем надана відповідь від 16.02.2023, у якій вказано, що у 2018 році розглянуто її заяву про отримання паспорта громадянина України, встановлено її особу, але не встановлено її належність до громадянства України, тому законні підстави для видачі їй паспорта громадянина України відсутні.

Окрім того, представник позивача зазначив про безпідставність посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ст. 6, ст. 7 Закону України «Про громадянство України» є громадянином України автоматично. Адже, приписи ст. 7 Закону України «Про громадянство України» стосуються набуття громадянства України лише дітей до 18 років. По-друге, для отримання громадянства згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», для оформлення набуття особою громадянства України за народженням, заяву подають лише батьки (або один з них), законний представник.

Відтак, особа яка народилась на території України, в даному випадку у 1996 році, звернулась вперше для отримання паспорта громадянина України після 18 років, та перевіркою особи не підтверджено належність її до громадянства України, не є громадянином України згідно статті 7 Закону України «Про громадянство України» та не вважається громадянином України за народженням.

Представник відповідача звертає увагу, що ОСОБА_1 під час другого звернення, 03.02.2023 також не надала інформації про належність батьків до громадянства України або документів, які підтверджують її належність до громадянства України, тому в Тульчинського УДМС у Вінницькій області відсутні правові підстави для видачі позивачу паспорта громадянина України.

З огляду на вищезазначені обставини, сторона відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, тому просить відмовити у їх задоволенні.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

21.06.2018 ОСОБА_1 звернулась до Тульчинського відділу УДМС у Вінницькій області із заявою про отримання паспорта громадянина України після досягнення 16 річного віку. На момент звернення із такою заявок вік ОСОБА_1 склав 22 роки. До заяви ОСОБА_1 долучено свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 та письмові пояснення про причини неотримання паспорта громадянина України.

На виконання приписів п. 43 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 відповідачем здійснено процедура встановлення особи та направлено запити до територіальних підрозділів ДМС щодо встановлення факту можливого документування паспортом громадянина України ОСОБА_1 іншими територіальними підрозділами.

Відповідно до Висновку за результатами проведення процедури встановлення особи громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичів Житомирської області, проживаючої в АДРЕСА_1 від 20.08.2018 прийнято рішення: «Особу громадянки ОСОБА_1 рахувати встановленою, що є підставою для оформлення паспорта».

Рішенням Тульчинського РВ УДМС України від 20.08.2023, керуючись ч. 5 п. 100 Порядку №302, відмовлено позивачу у видачі паспорта громадянина України, оскільки не встановлено громадянство батьків.

03.02.2023 позивач повторно звернулась до відповідача із заявою, у якій просила документувати її паспортом громадянина України.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 , Тульчинський відділу УДМС України у Вінницькій області листом від 16.02.2023 № К-4/6/0534-23/05/34/3-23 повідомило, що за її заявою від 21.06.2018 вже проводилась процедура встановлення особи. У зв`язку з відсутністю у свідоцтві про народження відомостей щодо громадянства батьків були проведенні відповідні перевірки. Однак, за результатами перевірки належність до громадянства України батьків не встановлена. Тому, керуючись ч. 5 п. 100 Порядку №302 було прийнято рішення відмовити у видачі паспорта громадянина України.

Позивач вважає, що Тульчинський відділ УДМС України у Вінницькій області листом від 16.02.2023 № К-4/6/0534-23/05/34/3-23 протиправно відмовив у видачі паспорта громадянина України, тому звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 за № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5, 6 статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації.

Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.

Приписами частини 1 статті 13 Закону № 5492-VI визначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення зокрема, поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону № 5492-VI Кабінет Міністрів України 25.03.2015 прийняв постанову № 302 (далі - Постанова № 302), якою затвердив зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

Згідно з п. 2 Порядку №302 кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Відповідно до п. 7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Як встановлено судом із матеріалів справи ОСОБА_1 вперше звернулась із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у віці 22 роки. Однак, відповідачем відмовлено у видачі паспорта громадянина України, оскільки не встановлено громадянство батьків. Зокрема, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 у графах «громадянство» відомості щодо громадянства матері - ОСОБА_2 та батька - ОСОБА_2 відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до п. 35 Порядку № 302 заявник для оформлення паспорта подає:

1) свідоцтво про народження (за наявності) або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (за наявності), або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);

2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

у випадках, коли у заявника з поважних причин (тривалий час не проживає з батьками, місце перебування батьків невідомо або вони померли, зв`язок з ними втрачено або вони позбавлені батьківських прав, про що зазначається у письмовому поясненні заявника) відсутня можливість подати документи, зазначені в абзаці першому цього підпункту, перевірка факту належності заявника до громадянства України здійснюється за обліками ДМС, інших державних та єдиних реєстрів, інформаційних баз, що перебувають у власності держави;

3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у тому числі строк дії якого закінчився (для особи, яка постійно проживає за кордоном або яка постійно проживала за кордоном та повернулася на постійне проживання в Україну, або для особи, яка набула громадянство України за кордоном);

3-1) заява про зняття з консульського обліку (для особи, яка досягла 14-річного віку, постійно проживала за кордоном та повернулася на постійне проживання в Україну) за встановленою формою (далі - заява про зняття з консульського обліку);

4) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);

6) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);

7) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;

8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;

9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):

про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка;

про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;

про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків з даними про РНОКПП, або повідомлення про відмову від його прийняття, або дані про РНОКПП, внесені до паспорта або свідоцтва про народження. Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у тому числі в електронній формі, за умови наявності в територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта технічної можливості провести перевірку відповідності реєстраційних даних особи даним Державного реєстру фізичних осіб - платників податків в електронній формі інформаційно-телекомунікаційними засобами з використанням технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації;

10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмову заяву в довільній формі, в якій зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про свідків, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи відповідно до абзацу третього пункту 43 цього Порядку. Працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснюється перевірка відомостей та документів, поданих свідками за наявними обліками ДМС, іншими державними та єдиними реєстрами, іншими інформаційними базами, що перебувають у власності держави;

11) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або яка перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби).

До документів також долучається власноручно написана заява особи про необхідність оформлення паспорта, у якій за відсутності документів, зазначених в абзаці першому підпункту 2 цього пункту, зазначається відповідна інформація, та окремий аркуш з підписом особи (у разі відсутності фізичних вад) для подальшого сканування із застосуванням засобів Реєстру.

Як встановлено судом, позивачем при зверненні із заявою від 21.06.2018 не надано документів для підтвердження факту належності особи до громадянства України, а саме: оригіналу документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України.

Не було наданих таких документів і при зверненні ОСОБА_1 із заявою від 03.02.2023.

При цьому, приписи п. 35 Порядку № 302 визначено, що у випадках, коли у заявника з поважних причин (тривалий час не проживає з батьками, місце перебування батьків невідомо або вони померли, зв`язок з ними втрачено або вони позбавлені батьківських прав, про що зазначається у письмовому поясненні заявника) відсутня можливість подати документи, зазначені в абзаці першому цього підпункту, перевірка факту належності заявника до громадянства України здійснюється за обліками ДМС, інших державних та єдиних реєстрів, інформаційних баз, що перебувають у власності держави

Так, Тульчинським відділом УДМС України у Вінницькій області здійснено відповідну перевірку, однак з відповідей територіальних підрозділів ДМС України встановлено, що мати позивача - ОСОБА_1 паспортом громадянина України на території жодної з областей України не документувалась.

Суд зазначає, що виключний перелік підстав для відмови в оформленні та видачі паспорта визначений п. 100 Порядку №302. Так, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави, органів місцевого самоврядування або підприємств, установ та організацій, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі паспорта громадянина України, у листі від 16.02.2023 (відмова, яка оскаржується в межах цієї адміністративної справи) відповідач вказав на відсутність підстав для видачі паспорта у зв`язку з відсутністю інформації про громадянство батьків. Така інформація необхідна для встановлення факту того, що позивач має право на отримання статусу громадянина України.

У свою чергу, ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання паспорта громадянина України, оскільки автоматично набула громадянство України за народженням відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України».

Надаючи оцінку таким доводам сторони позивача, суд зазначає, що правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18.01.2001 № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-III).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2235-III громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

Документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Підстави набуття громадянства України визначені ст. 6 Закону № 2235-III, а саме громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2235 права набуття громадянства України за народженням мають:

- особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України;

- особа, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, є громадянином України;

- особа, яка народилася за межами України від осіб без громадянства, які постійно на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства іншої держави, є громадянином України;

- особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України;

- особа, яка народилася на території України, одному з батьків якої надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків або набула за народженням громадянство того з батьків, якому надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, є громадянином України;

- особа, яка народилася на території України від іноземця і особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі - Порядок № 215) визначено порядок надання документів для оформлення набуття громадянства України за народженням.

Так, відповідно до пункту 17 Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за народженням особою, батьки (один із них) якої на момент її народження були громадянами України (частина перша статті 7 Закону), один з її батьків подає такі документи:

а) заяву про оформлення набуття особою громадянства України за народженням;

б) копію свідоцтва про народження особи;

в) копію паспорта громадянина України або іншого передбаченого статтею 5 Закону документа, що підтверджує факт перебування одного з батьків особи у громадянстві України на момент її народження.

З аналізу вищезазначених приписів вбачається, що ОСОБА_3 могла набути громадянства України за народженням, у випадку звернення батьків (одного із них) із відповідними документами, якщо батьки (один з них) на момент її народження були громадянами України. Однак, жоден з батьків не звернувся із такими документами. Окрім того, не містить відомостей про громадянство батьків й свідоцтво про народження позивача.

Тобто, ОСОБА_1 не можна вважати громадянкою України за народженням, адже відсутні будь-які відомості про приналежність її батьків до громадянства України, при цьому, жодний з них не звертався, у порядку визначеному пункту 17 Порядку № 215 з метою встановлення ОСОБА_3 громадянства України.

Відтак, доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 автоматично набула громадянства України відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» є безпідставними та базуються на неправильному тлумаченні норми ч. 8 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», якою встановлено момент (з народження), з якого особа набуває статусу громадянина України, у разі наявності законних підстав для набуття громадянства України за народженням. У свою чергу, підстави для набуття громадянства за народженням визначені у ч. 1-7 ст. 7 Закону України «Про громадянство України».

При цьому, сторона позивача не наводить жодних інших підстав вважати ОСОБА_1 громадянином України, що визначені Законом України «Про громадянство України», а посилається лише на наявність громадянства України з моменту народження автоматично.

Отже, оскільки відповідач, на виконання Порядку № 302, здійснив всі можливі дії для перевірки факту належності заявника до громадянства України, однак, за результатами перевірки належність батьків ОСОБА_1 до громадянства України не встановлена, будь-яких документів, які б підтверджували громадянство батьків позивачем також не надано, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу в оформленні та видачі паспорта громадянина України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21018, ) в особі Тульчинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Успенська, 3, м. Тульчин, Вінницька область, 23600).

Рішення в повному обсязі сформовано: 07.08.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна