Справа № 200/4155/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 серпня 2023 року Справа №200/4155/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача: приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, до третьої особи: акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання протиправною постанови приватного виконавця від 06.12.2019 року ВП№60814669, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, до третьої особи: акціонерного товариства «Банк Форвард» в якому просить:

- Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 06.12.2019 року ВП №60814669 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №7413 від 21.11.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 30 051,49 грн.;

- Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.;

- Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 примусово сплачену за виконавчим провадженням №60814669 суму в розмірі 12 802,82 грн.

Пунктом 3, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом п`ятим частини першої цієї ж статті закріплено обов`язок суду з`ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України №1404-VІІІ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом десяти робочих днів з дня коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні приписи викладені у пункті 1 частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою вказаної статті передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 06.12.2019 ВП №60814669 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №7413 від 21.11.2019 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником виконавчого провадження, в рамках якого було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2019 ВП №60814669.

У зв`язку з цим, у даному випадку застосуванню підлягає десятиденний строк для звернення особи до суду з позовною заявою. Водночас, з даним позовом до суду позивач звернулася 02.08.2023 року через електронний суд відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовній заяві присвоєний Єдиний унікальний номер судової справи 200/4155/23, Дата, час початку автоматизованого розподілу: 2023-08-02 16:48:17; Дата, час закінчення автоматизованого розподілу: 2023-08-02 16:48:42, отже суд констатує що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду.

Представником позивача, адвокатом Гос В.В., яким було подано зазначений адміністративний позов в інтересах позивача ОСОБА_1 також в позовній заяві зазначено, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України, отже суд доходить до висновку, що представник позивача усвідомлював наслідки пропуску строку звернення до суду передбачених даною статтею КАС України.

Представником позивача, адвокатом Гос В.В. до позовної заяви було окремо надано на адресу суду, заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав. Представник позивача просив визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду поважними, поновити пропущений строк звернення до суду з даним позовом, відкрити провадження по цій справі.

Зазначена заява про поновлення строку була аргументована представником позивача наступним, що наприкінці червня 2023 року позивач дізналась, що її рахунок на отримання соціальної допомоги на мою малолітню дитину в Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», клієнтом якого вона є, заблоковано. Як вбачається з наданої банківської інформації, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною за місцем її реєстраційного та фактичного проживання і відкритого особистого рахунку по соціальним виплатам на дитину накладено арешт за Виконавчим написом № 7413 виданого 21.11.2019 приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем. Пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. За змістом частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ "Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). З урахуванням положень ст.ст. 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Позивач зазначила, що наприкінці червня 2023 року вона дізналась, що її рахунок на отримання соціальної допомоги на її малолітню дитину в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», клієнтом якого вона є, заблоковано, а тому звернулась за правовою допомогою до адвоката. Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації її процесуального права на звернення до суду, на які вона посилається як на поважні, виходячи з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, що вона не мала за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду. Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи. У зв`язку з наведеним та враховуючи обставини справи, позивач просила суд дійти висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними, які були для неї та її адвоката об`єктивно непереборними, не залежали від її волевиявлення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами для процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Вирішуючи питання, щодо дотримання позивачем строків звернення до суду, суд зазначає наступне.

Дослідивши подану заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід зауважити, що суд відхиляє посилання позивача на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Зокрема представник позивача в своїй позовній заяві посилається на те, що позивач дізналася про накладення арешту на її рахунок відкритий в АТ КБ «Приватбанк» тільки в кінці червня 2023 року, в той же час доказів на підтвердження цього до позовної заяви не надається.

Судом встановлено, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №60814669 була постановлена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною від 06.12.2019 року.

Суд наголошує, що соціальні виплати які отримує позивач на дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною копією в матеріалах позовної заяви свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим 03.06.2019 року є періодичними виплатами.

Відповідно до наявної в матеріалах позовної заяви копії довідки АТ КБ «Приватбанк» від 22.05.2020 року №N0P1HLONT33T2V8O в якій зазначено, що позивач має в АТ КБ «Приватбанк» картку на яку отримує соціальні виплати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). На картку накладено арешт згідно Постанови про арешт коштів майна боржника від 17.01.2020 року, ВП №60814669. Довідка була видана для пред`явлення за місцем вимоги.

Суд наголошує, що з моменту накладення арешту на картковий рахунок позивача, який було відкрито в АТ КБ «Приватбанк» та куди зараховувалися соціальні виплати на дитину позивача, з того часу до моменту звернення до суду минуло майже три з половиною роки, на думку суду позивач щомісяця отримуючи соціальні виплати на дитину вже не отримавши ці виплати у лютому 2020 року міг усвідомлювати, та бути обізнаним про те, що є причини для звернення її до відповідної служби допомоги відповідного банку, які могли повідомити про накладення на її картку арешту.

У той же час суд акцентує свою увагу на тому, що довідка АТ КБ «Приватбанка» де зазначено про накладення арешту надана від 22.05.2020 року, але у матеріалах справи відсутні докази стосовно коли саме позивач дізналась про накладення арешту на її картковий рахунок та причини накладення цього арешту тобто наявність виконавчого провадження.

Суд зазначає, що позивач, необґрунтовано, не дотримуючись встановленого законодавством порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, отже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Зміст позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.

Як зазначалось раніше, ч.2 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу позивача, що дотримання строків розгляду адміністративних справ є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовної діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав («Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980, «Голдер проти Сполученого Королівства» рішення від 21.02.1975).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом з цим, суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Враховуючи викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини, судом встановлено, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Згідно із положеннями частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У зв`язку з цим, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду письмові пояснення щодо пропуску строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи викладене, суд вбачає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу десять днів для усунення недоліків позовної заяви.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

- письмових пояснень в обґрунтування пропуску строку звернення до суду та докази на підтвердження поважності пропуску такого строку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача: приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, до третьої особи: акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання протиправною постанови приватного виконавця від 06.12.2019 року ВП№60814669, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів - залишити без руху та надати позивачеві строк в 10 (десять) днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.О. Голошивець