Справа № 440/9882/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 серпня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/9882/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського апеляційного суду, Державної казначейської служби України, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Полтавського апеляційного суду від 10.07.2023 "Акт № 206 про внесення змін до обліково-статистичної картки, виправлення технічних помилок, описок";

- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, моральну шкоду, завдану незаконними діями органу влади у сумі 248460 грн;

- зобов`язати Полтавський апеляційний суд у разі незгоди з розміром відшкодування моральної шкоди на засадах змагальності надати докази, що позивачу необхідно відшкодовувати менше, ніж нею обраховано.

Ухвалою суду від 19 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення, шляхом надання до суду належним чином засвідчених копій паспорта позивача та довідки про присвоєння їй ідентифікаційного номера (за наявності); документа про сплату судового збору в сумі 3558,20 грн за реквізитами: отримувач : ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; ; банк: Казначейство України (ЕАП); рахунок: UA4016719; призначення платежу: Судовий збір, за позовом____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд); або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Також ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Позивач отримав копію зазначеної ухвали 19 липня 2023 року.

01 серпня 2023 року позивач надав до суду заяву про виконання ухвали суду від 19.07.2023, у якій зазначила, що ніхто не може примусити позивача сплачувати судовий збір, коли вона на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. Вказала, що судом не вірно пораховано позовні вимоги і в порушення ст. 19 Конституції України порушив правовий порядок в Україні, примусивши сплачувати судовий збір за клопотання про "зобов`язати Полтавський апеляційний суд у разі незгоди з розміром відшкодування моральної шкоди на засадах змагальності надати докази, що позивачу необхідно відшкодовувати менше, ніж я обрахувала".

Крім того, до вказано заяви на підтвердження адміністративної процесуальної правосуб`єктності позивач додала протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису та витяг з реєстру територіальної громади від 24.07.2003.

Розглянувши заяву про виконання ухвали від 19.07.2023, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання фізичною особою до адміністративного суду позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 становить 2684 гривні.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що по суті основним предметом позовних вимог, що складає суть спірного питання, є вимога про визнання протиправним та скасування розпорядження Полтавського апеляційного суду від 10.07.2023 "Акт № 206 про внесення змін до обліково-статистичної картки, виправлення технічних помилок, описок".

Таким чином, судовий збір, який підлягає сплаті за подання позовної заяви немайнового характеру, становить 1073,60 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Вимога ж про стягнення грошових коштів за моральну шкоду є майновою та заявлена в одному провадженні з вимогами про вирішення публічно правового спору немайнового характеру.

Згідно частиною 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Таким чином, судовий збір, який підлягає сплаті за подання цієї позовної заяви за вимогу майнового характеру, становить 2484,60 грн. (248460 грн х 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Отже, судом зазначено точну суму судового збору, яку необхідно сплатити за одну немайнову вимогу (скасування розпорядження Полтавського апеляційного суду від 10.07.2023 "Акт № 206 про внесення змін до обліково-статистичної картки, виправлення технічних помилок, описок") та за одну вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу влади, у сумі 248460 грн).

Щодо посилання позивача на пункт 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Наведене вище положення Закону України "Про судовий збір" передбачає звільнення від сплати судового збору у разі відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а отже, для звільнення від сплати судового збору на цій підставі, на час звернення із вимогою про відшкодування шкоди ця бездіяльність повинна бути визнана судовим рішенням незаконною.

Разом з тим, матеріали адміністративного позову справи не містять доказів, які б підтверджували, що рішення, дії чи бездіяльність відповідача визнано незаконними в установленому законом порядку, зокрема відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а в межах даної справи рішення ще не прийнято та, як наслідок не встановлено, що позивачу заподіяно шкоду незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою. Тому, на стадії до відкриття провадження у справі суд немає можливості встановити, що спірна матеріальна шкода, завдана незаконними діями, бездіяльністю відповідача.

Виходячи з того, що на даний час не встановлено прийняття відповідачем незаконного рішення чи вчинення дій або бездіяльності по відношенню до позивача, суд дійшов висновку, що позивач в межах даної справи не входить до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", а отже при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачу необхідно сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що саме поняття "шкоди" визначене у статті 22 Цивільного кодексу України "Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди". Згідно норм вказаної статті шкодою (збитками) є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З аналізу позовних вимог слідує, що на момент виникнення даного публічно-правового спору у позивача не було встановлено законним шляхом порушення її прав, в тому числі шляхом прийняттям відповідачем протиправних рішень, а тому складання відповідачем Акту від 10.07.2023 № 206 про внесення змін до обліково-статистичної картки, виправлення технічних помилок, описок не може вважатись завданою відповідачем позивачу шкодою (збитками). Сама суть даного позову якраз і полягає у визначенні та встановленні судовим рішенням правомірності складання Полтавським апеляційним судом Акту від 10.07.2023 № 206.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішеннями, діями (бездіяльністю) відповідача могло бути порушене (це буде встановлюватись під час судового розгляду) право позивача, а не завдана пряма майнова шкода (збитки).

Отже, позивачу необхідно надати суду докази сплати судового збору у розмірі 3558,20 грн., або належні докази на підтвердження звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, позивачем не надано до суду документа про сплату судового збору у розмірі 3558,20 грн., або належні докази на підтвердження звільнення від сплати судового збору.

Частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З тексту позовної заяви вбачається, що вона підписана електронним цифровим підписом через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 .

Разом з тим, на підтвердження своїх вимог позивач не надав копії паспорта на підтвердження своєї особи, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, на підтвердження відомостей, викладених у позовній заяві, що унеможливлює перевірку достовірності даних особи позивача, зазначених у позові, судом на стадії вирішення питання про відкриття.

Таким чином, вимоги ухвали суду від 19.07.2023 про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва