Справа № 520/8953/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 р. Справа № 520/8953/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 02.12.22 у справі № 520/8953/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просив суд першої інстанції:

- визнати незаконним рішення №7829-1307/Б-03/8-2000/22 від 29.08.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , про призначення пенсії на підставі п. а) ч. 1 ст. 12, п. а) ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення;

- скасувати рішення №7829-1307/Б-03/8-2000/22 від 29.08.2022 Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області, призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за вислугою років на підставі п. а) ч. 1 ст.12, п. а) ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення з 09.08.2022.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на рішення №7829-1307/Б-03/8-2000/22 від 29.08.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення №7829-1307/Б-03/8-2000/22 від 29.08.2022 Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі п. а) ч. 1 ст. 12, п. а) ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі п. а) ч. 1 ст. 12, п. а) ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення з 09.08.2022.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 року по справі № 520/8953/22 та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні його вимог.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням суду, вважає його необґрунтованим, незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального права, а саме: ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції помилково застосував норму ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII в редакції від 19.10.1999, що діяла на момент початку проходження позивачем служби. Натомість, застосуванню підлягає норма ст.12 Закону №2262-ХІІ в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби. Оскільки вислуга років позивача складає 24 роки 01 місяців 08 днів, що недостатньо для призначення пенсії на умовах пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ (необхідно 25 років і більше), призначити пенсію ОСОБА_1 у розмірі 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення (п. "а" ст.13 Закону №2262-ХІІ) немає підстав.

Позивач не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30.11.1996 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 07.11.2015 по 04.01.2021 позивач проходив службу в Національній поліції України.

04.01.2021 наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області №413о/с від 31.12.2020 ОСОБА_1 був звільнений з органів Національної поліції через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

До звільнення зі служби позивач займав посаду старшого інженера сектору спеціального зв`язку ГУНП в Харківській області, маючи офіцерське звання майор поліції.

ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності у розмірі 60%, у зв`язку з чим він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

09 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення йому пенсії за пунктом "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на момент прийняття на службу).

Відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. №7829-1307/Б-03/8-2000/22 від 29.08.2022 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на підставі п. а) ч. 1 ст. 12, п. а) ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у зв`язку з відсутністю, на думку відповідача, правових підстав.

Позивач, вважаючи незаконним та таким, що підлягає скасуванню рішення №7829-1307/Б-03/8-2000/22 від 29.08.2022 Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , про призначення пенсії на підставі п. а) ч. 1 ст. 12, п. а) ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача правових підстав для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а) ч. 1 ст. 12, п. а) ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі по тексту - Закон №2262-XII (в редакції станом на момент звільнення зі служби в поліції, 04.01.2021) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно ч.1 ст.1 Закону №2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до ст.13 Закону №2262-XII пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач був звільнений зі служби в поліції 04.01.2021 на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.15).

На день звільнення зі служби в поліції вислуга років, з урахуванням трудового стажу, складає 29 років 00 місяців 27 днів.

Стаж служби в поліції на день звільнення у календарному обчисленні складає 24 роки 01 місяць 08 днів. Час служби у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) - не має.

З 05.01.2021 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до п."б" ст.12 Закону №2262-ХІІ у розмірі 54 процентів грошового забезпечення (відповідно до п. "б" ст.13 Закону №2262-ХІІ).

У зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, позивачу з 01.07.2021 призначено пенсію по інвалідності у розмірі 60 процентів грошового забезпечення відповідно до п. "б" ст.21 Закону №2262-ХІІ.

09.08.2022 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій прохав пенсійний орган про призначення ОСОБА_1 пенсії за п."а" ч.1 ст.13 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент прийняття на службу) в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення.

Листом від 29.08.2022 №7829-13073/Б-03/8-2000/22 було надано відповідь позивачу за наслідками розгляду його заяви.

Колегія суддів вважає, що оскільки вислуга років позивача складає 24 роки 01 місяців 08 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на умовах п."а" ст.12 Закону №2262-ХІІ (в редакції станом на момент звільнення зі служби в поліції, 04.01.2021), враховуючи те, що необхідно 25 років і більше, пенсійний орган (відповідач) дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для призначення пенсії позивачу у розмірі 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення (п."а" ст.13 Закону №2262-ХІІ).

Відтак, відповідачем було обґрунтовано відмовлено позивачу у призначенні пенсії за п."а" ч.1 ст.13 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент прийняття на службу) в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції, а також відповідних доводів позивача, щодо необхідності застосування у спірних правовідносинах, норми ст.12 Закону №2262-ХІІ (у редакції від 19.10.1999, що діяла на момент початку проходження позивачем служби), оскільки в даному випадку правильним є саме застосування її (цієї норми) саме у редакції станом на момент звільнення позивача зі служби в поліції.

Тобто, у спірних правовідносинах право позивача на пенсію має визначатися за нормами законодавства, які діяли не на момент прийняття позивача на службу, а на момент звільнення його зі служби в поліції.

З огляду на наведені вище висновки, доводи суду першої інстанції про відсутність у відповідача правових підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ч.1 ст.12 , п."а" ч.1 ст.13 Закону №2262-ХІІ, є необґрунтованими та суперечать вищенаведеному.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивач, вступаючи на службу до правоохоронних органів, мав законне сподівання щодо реалізації в майбутньому своїх соціальних прав, передбачених чинним на той момент законодавством, а саме права на отримання пенсії у розмірі 67% сум грошового забезпечення, згідно вислуги років, не впливають на вирішення даної справи та не узгоджуються із висновками суду апеляційної інстанції, наведеними вже вище.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та помилковості висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно зі ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 у справі №520/8953/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко