Справа № 711/3244/23
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/3244/23
Провадження № 2-а/712/91/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді Романенко В.А.

за участю секретаря Скринник А.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Мисан Василь Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 09.05.2023 року Інспектором Управління патрульної поліції в Черкаській області сержантом поліції Георгіца І.О. складено постанову серія ЕАС № 6961374 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно якої позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

У постанові зазначено, що позивач керуючи транспортним засоби по вулиці Смілянській в м. Черкаси рухався зі швидкістю 78 км за год. чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 28 км. за год. чим відповідно порушив пункт 12.4 ПДР України.

З постанови серії ЕАС № 6961374 від 09.05.2023 року вбачається, що швидкість вимірювалася приладом TruCAM ТС000424, фото та відео з якого додається. Разом з тим, після його зупинки позивача було встановлено, що вказаний прилад не був належно закріплений, а фіксація швидкості автомобіля за допомогою приладу TruCAM вимірювалася з руки. Позивач звертав працівників поліції на вказані обставини, про те вони не були враховані при винесені постанови. Крім того, позивач просив відкласти справу про адміністративне правопорушення для забезпечення позивачу права на правову допомогу.

Вказані вимоги також були проігноровані працівниками поліції.

Обставини викладені в постанові від 09.05.2023 не відповідають дійсності, а подія і склад правопорушення відсутні.

Крім того, оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Вважає, що постанова від 09.05.2023 р. підлягає скасуванню.

Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 04 липня 2023 року відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

24.07.2023 року до суду від відповідача управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що викладені представником позивача доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення інспектором норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що інспектор діяла виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши відеозапис, вважає за наступне.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 6961374 від 09.05.2023 року складеної інспектором роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Георгіца Інною Олегівною,вбачається, що 09.05.2023 12:03:31 в м. Черкаси, по вул.. Смілянській,181, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ рухався в населеному пункті зі швидкістю 78 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 28 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС000424, фото та відео якого додається. Чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення Органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Позивач в позовній заяві вказує на те, що прилад TruCam не був належно закріплений, а фіксація швидкості автомобіля за допомогою приладу TruCAM вимірювалася з руки. Позивач звертав працівників поліції на вказані обставини, про те вони не були враховані при винесені постанови. Крім того, позивач просив відкласти справу про адміністративне правопорушення для забезпечення позивачу права на правову допомогу.

Суд вважає вказані твердження позивача необґрунтованими з огляду на те, що лазерні вимірювачі швидкості руху «ТruСАМ LTI 20/20» є засобами вимірювальної техніки, отже їх використання регулюється Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який не містить застережень щодо можливості використання вимірювачів швидкості руху транспортних засобів виключно за умови їх стаціонарного закріплення. Водночас з цим слід зазначити, що фото- та відеозйомка є лише додатковою функцією приладів «ТruСАМ LTI 20/20».

Таким чином, прилади «ТruСАМ», передусім, є дистанційними вимірювачами швидкості руху транспортних засобів, а тому їх використання врегульовано положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а не Законом України «Про Національну поліцію».

Фото- та відеозйомка є лише додатковою функцією приладів «ТruСАМ LTI 20/20».

Крім того, як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» за вих. № 22-38/49 прилад «ТruСАМ LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Наведене у сукупності свідчить про необґрунтованість доводів позивача в даній частині.

Разом з тим, необхідно зазначити, що правомірність вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою приладів «ТruСАМ» шляхом утримання в руках неодноразово була предметом розгляду судів як першої, так і апеляційної інстанції та у переважній більшості суди доходять висновків, що таке використання приладу є правомірним та не суперечить чинному законодавству.

Таких правових висновків дійшли, зокрема. Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 02.03.2021 по справі № 754/11749/20, Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 04.03.2021 по справі № 638/13502/20, Перший апеляційний адміністративний суду у постанові від 04.03.2021 по справі № 233/5016/20, Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 09.06.2021 по справі № 524/1976/21, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 03.08.2021 по справі № 607/4677/21, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 02.09.2021 по справі № 347/495/21, Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 24.12.2021 по справі № 337/2766/21, Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.06.2022 по справі № 753/17374/21, Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 25.01.2023 по справі № 554/10277/22 та ін..

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у близько 150-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Е. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Смілянська біля перехрестя з вул. Клинове Урочище, який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При винесенні рішення по справі про адміністративне правопорушення, інспектор оцінив докази, дослідив всі обставини справи та встановив наявність адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.

Правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» є інформаційно-вказівним знаком - інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Відповідно до цього ж розділу ПДР, дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» - інформує про найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3.6) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що

перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

На фото- та відеозаписі з технічного приладу TruCam видно, що транспортний засіб, яким, як було встановлено, керував позивач порушив вимоги швидкісного режиму в населеному пункті. З вищенаведеного можна зробити висновок, що позивач під час руху або умисно не виконав вимог ПДР, або був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не вибрав безпечної допустимої швидкості щоб не наражати на небезпеку учасників дорожнього руху. За що був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності інспектором згідно чинного законодавства.

Представник позивача вказує, що позивач просив відкласти розгляд справи для забезпечення права на правову допомогу, проте вказані вимоги були проігноровані інспектором.

Зазначені твердження позивача не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора, що додається до відзиву.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор не перешкоджала реалізації права на отримання правової допомоги на місці зупинки чи в телефонному режимі.

Проте позивач ніяк не відреагував на забезпечення свого права на правову допомогу а заявив клопотання про ознайомлення з доказами, а саме: документи на сертифікацію приладу TruCam.

Таким чином, поліцейським було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року №760/10640/18.

Чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.

Крім того, реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Такої правової позиції притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду та викладеної у постанові суду від 07 листопада 2019 року №487/2179/17.

У постанові від 03.03.2021 по справі № 466/2310/20 Верховний Суд зазначив, що за приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, відтак, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в іншому випадку правомірність своїх дій доводити у судовому порядку з можливістю скористатись правовою допомогою.

Інспектором, що винесла оскаржувану постанову, є посадова особа управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, який у відповідності до ст. 13 Закону України «Про національну поліцію» є структурним підрозділом Національної поліції.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Із зазначеного слідує, що інспектор при винесені оскаржуваної постанови представляла Державу та діяв від її імені через орган державної влади, а саме: управління патрульної поліції в Черкаській області, яке є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції, тому постанова винесена інспектором не тільки від її особистого імені, а також від імені Департаменту патрульної поліції, як органу державної влади.

Відповідно до ч. 4 ст. 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно із пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Таким чином, виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення здійснюється органом поліції, в даному випадку Департаментом патрульної поліції.

Отже, прийняте судом рішення по даній справі може вплинути на права та інтереси Департаменту патрульної поліції, як органу державної влади від імені якого винесено постанову, та на обов`язки встановлені законодавством по забезпеченню виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Нормами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», у складі поліції функціонує патрульна поліція.

Відповідно до п. 1 Розділу І положення про Департамент патрульної поліції (положення про ДПП), затверджене наказом Національної поліції України від 06.11.2015 №73, у редакції наказу Національної поліції України від 01.04.2020 № 272, Департамент патрульної поліції (далі - Департамент, ДПП) є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізовується та ліквідується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 3 Розділу І положення про ДПП встановлено, що Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і його територіальних (відокремлених) підрозділів.

Пунктом 9 Розділу 5 положення про ДПП встановлено, що Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Відповідно до п. 1 Розділу І положення про управління патрульної поліції в Черкаській області, затверджене наказом ДПП від 01.03.2016 № 191, у редакції наказу ДПП від 10.04.2020 № 667, управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції. Структура, штатна чисельність територіального (відокремленого) підрозділу затверджуються в установленому законодавством порядку.

Із змісту вищезазначеного вбачається, що управління патрульної поліції в Черкаській області є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції, яке не являється юридичною особою публічного права та, відповідно, не має власного балансу, власних рахунків в органах Державної казначейської служби України, на відміну від Департаменту патрульної поліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за № 724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Органом Національної поліції, у даній справі, є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає управління патрульної поліції в Черкаській області, уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином позивачем подано позовну заяву до неналежного відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обґрунтування правомірності дій та прийнятого рішення відповідач зазначає у відзиві.

Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В свою чергу позивач, всупереч вищезазначеним вимогам законодавства, а ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення так і при поданні позовної заяви до суду доказів на підтвердження факту не вчинення позивачем адміністративного правопорушення, останнім не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6961374 інспектор роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Георгіца Інна Олегівна діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнула правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Враховуючи вищевказане суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскільки в позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності судом відмовлено, тому судові витрати не підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, 227-228, ч. 4 ст. 229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, ст.ст. 9, 122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 276, 280, 283 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В.А. Романенко