Справа № 580/5539/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року справа № 580/5539/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач-1), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.06.2023 щодо не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 педагогічного стажу з 16.08.1982 по 08.07.1985, з 10.07.1985 по 05.12.1997 та з 10.02.2003 по 03.11.2003 на посадах вихователя дошкільного навчального закладу та інструктора з фізкультури до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати педагогічний стаж ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 періоди роботи з 16.08.1982 по 08.07.1985, з 10.07.1985 по 05.12.1997 та з 10.02.2003 по 03.11.2003 на посадах вихователя дошкільного навчального закладу та інструктора з фізкультури, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком. Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії щодо призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак відповідач протиправно відмовив у такій виплаті, не врахувавши спірні періоди роботи до страхового стажу позивача.

Ухвалою від 05.07.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, залучив до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-2), вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.07.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому відповідач-2 просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що страховий стаж позивачки, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно наданих документів складає 19 років 4 місяці 8 днів, до вказаного стажу не враховано періоди роботи з 16.08.1982 по 08.07.1985 - вихователь дитячого садка № 68 Черкаського шовкового комбінату; з 10.07.1985 по 05.12.1997 - вихователь дитячого садка Казка радгоспу Зоря комунізму, оскільки відсутня інформація щодо форми власності установ (державна чи комунальна); з 10.02.2003 по 03.11.2003 - інструктор з фізкультури ДНЗ Берізка с. Руська Поляна, оскільки вказана посада не передбачена Постановою № 909. Зазначено, що оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж - 30 років по посадах в закладах державної чи комунальної власності, тому відсутнє право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій на день її призначення.

Крім того, зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є неналежним відповідачем щодо виплати одноразової грошової допомоги, оскільки позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке здійснює виплату пенсії позивачці.

02.08.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому відповідач-1 просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що Переліком № 909, що застосовується з 01.01.1992, посада викладача у позашкільних навчальних закладах не передбачена. Дорученням № 397/21 дію Переліку № 909 поширено і на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до постанови. Проте, наявність Доручення № 397/21 без відповідних змін до Переліку № 909 не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років. Представник відповідача-1 вказав, що страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно наданих документів складає 19 років 04 місяці 08 днів, у зв`язку із чим оскільки на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058 позивачка не має підтверджених 30 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, права на виплату грошової допомоги як працівнику освіти не має.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

31.05.2023 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За наслідками розгляду заяви, рішенням від 06.06.2023 № 77 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, зазначивши, що страховий стаж позивачки, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно наданих документів складає 19 років 4 місяці 8 днів, до вказаного стажу не враховано періоди роботи з 16.08.1982 по 08.07.1985 та з 10.07.1985 по 05.12.1997, оскільки відсутня інформація щодо форми власності установ (державна чи комунальна); а з 10.02.2003 по 03.11.2003 на посаді інструктора з фізкультури відповідно до довідки № 940/02-09 від 04.04.2023, оскільки вказана посада не передбачена Постановою № 909. Зазначено, що оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж - 30 років по посадах в закладах державної чи комунальної власності, тому відсутнє право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій на день її призначення.

Вказане рішення позивачка вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Аналіз вказаної норми вказує на те, що для визначення права на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV необхідні наступні умови:

1) досягнення особою, яка звертається за грошовою допомогою пенсійного віку;

2) обставина роботи на момент досягнення пенсійного віку в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення;

3) наявність достатнього страхового стажу на відповідних посадах (для жінок - 30 років);

4) обставина неотримання заявником до моменту звернення будь-якого виду пенсії;

5) обставина призначення заявнику пенсії за віком.

Суд врахував, що спірним рішенням позивачці відмовлено у призначенні спірної грошової допомоги у зв`язку із відсутністю підтверджених 30 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Надаючи оцінку вказаним підставам спірного рішення, суд зазначає таке.

Суд встановив, що відповідно до довідки ПАТ Черкаський шовковий комбінат від 28.02.2022 № 53, позивачка у період з:

- 16.08.1982 по 08.07.1985 працювала вихователем дитячого садка № 68 Черкаського шовкового комбінату, відповідно до наказів № 103/к від 16.08.1982 та № 459 від 05.07.1985.

Згідно довідки СТОВ Зоря від 03.02.2023 № 23 позивачка у період з:

- з 10.07.1985 по 05.12.1997 працювала вихователем дитячого садка Казка радгоспу Зоря комунізму, реорганізованого в подальшому в КСП Зоря та у СТОВ Зоря.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Руськополянської сільської ради від 04.04.2023 № 940/02-09, позивачка у період з:

- з 10.02.2003 по 03.11.2003 працювала інструктором з фізкультури в ДНЗ Берізка с. Руська Поляна;

- з 03.11.2003 по 20.08.2007 працювала вихователем в ДНЗ Берізка;

- з 21.08.2007 по 04.04.2023 працює завідувачем ДНЗ Світлячок с. Руська Поляна. Згідно вказаної довідки, ДНЗ Берізка та ДНЗ Світлячок входять до структури закладів освіти виконавчого комітету Руськополянської сільської ради без ознак юридичної особи.

Суд встановив, що відповідно до форми РС-право (а.с. 42), пенсійний орган підтверджує період роботи позивачки з 04.11.2003 по 31.03.2023 на посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, як працівника освіти та зараховано позивачці вказаний період роботи у обсязі 19 років 04 місяці 08 днів.

При цьому відповідач-1 не зарахував періоди роботи позивачки з 16.08.1982 по 08.07.1985 та з 10.07.1985 по 05.12.1997 з підстав відсутності інформації щодо форми власності установ (державна чи комунальна).

Суд зазначає, що обставина роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення є необхідною умовою для набуття права на виплату грошової допомоги, передбаченої Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, а не для зарахування минулих періодів роботи на відповідних посадах у закладах освіти до страхового стажу.

Суд врахував, що відповідно до ч. 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі Перелік № 909) до вказаного Переліку включено заклади, зокрема - дошкільні навчальні заклади всіх типів та включено найменування посад, зокрема директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Таким чином, робота на посаді вихователя у дошкільному навчальному закладі всіх типів (тобто незалежно від форми власності установ) дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

З урахуванням зазначеного періоди роботи з 16.08.1982 по 08.07.1985 та з 10.07.1985 по 05.12.1997, на переконання суду, мають бути зараховані до стажу позивачки, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Доводи представника відповідача-1 у відзиві на позов про те, що посада викладача у позашкільних навчальних закладах не передбачена Переліком № 909, суд вважає необґрунтованими, оскільки у спірні періоди позивачка працювала на посаді вихователя у дошкільному навчальному закладі (який включено до Переліку № 909), а не посаді викладача у позашкільному навчальному закладі, як про те зазначає відповідач.

В свою чергу період роботи позивачки з 10.02.2003 по 03.11.2003 на посаді інструктора з фізкультури в ДНЗ Берізка не може бути зарахований до спеціального стажу працівника освіти, оскільки посада інструктора з фізкультури у дошкільному навчальному закладі не передбачена у Переліку посад № 909.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних висновків суду про необхідність зарахування позивачці до спеціального стажу працівника освіти періодів з 16.08.1982 по 08.07.1985 та з 10.07.1985 по 05.12.1997, спеціальний стаж позивачки як працівника освіти, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення складає 34 роки 08 місяців 08 днів, тобто є більшим за необхідний стаж (30 років) для виплати грошової допомоги, передбаченої Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

Досліджуючи питання щодо наявності інших умов передбачених Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV для призначення позивачці спірної грошової допомоги, суд зазначає, що позивачка досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, працювала на цей момент у дошкільному навчальному закладі комунальної форми власності (згідно довідки виконавчого комітету Руськополянської сільської ради від 04.04.2023 № 940/02-09) на посаді завідуючої, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. При цьому, у позивачки є наявним достатній страховий стаж на відповідних посадах (для жінок - 30 років), позивачка не отримувала до моменту звернення будь-якого виду пенсії, та їй призначено пенсію за віком згідно Закону № 1058.

Таким чином, у позивачки наявні усі умови, що встановлені пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.06.2023 № 77 та, як наслідок, про необхідність його скасування.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (як орган де перебуває позивачка на пенсійному обліку) зарахувати періоди роботи позивачки з 16.08.1982 по 08.07.1985 та з 10.07.1985 по 05.12.1997 до спеціального стажу працівника освіти, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення та нарахувати та виплатити грошову допомогу, передбачену п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-1 та 2 у рівних частинах.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.06.2023 № 77 про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до спеціального стажу працівника освіти, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 періоди її роботи з 16.08.1982 по 08.07.1985 та з 10.07.1985 по 05.12.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, 7, ).

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 04.08.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК