Справа № 640/15383/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

08 серпня 2023 року справа № 640/15383/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Клименка В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача Національної служби здоров`я України про закриття провадження у справі в адміністративній справі за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр охорони здоров`я" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Національної служби здоров`я України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі позивач та/або АТ «Українська залізниця») з позовом до Національної служби здоров`я України (далі відповідач та/або НСЗ України), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної служби здоров`я України щодо не оплати медичних послуг, наданих акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» AT «Укрзалізниця», в розмірі 19 434 700,35 грн. на підставі договору №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій;

- зобов`язати Національну службу здоров`я України виконати умови договору №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, а саме: сплатити на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» (рахунок 3011661, AT «Державний ощадний банк України», ) заборгованість в сумі 19 434 700, 35 грн. (дев`ятнадцять мільйонів чотириста тридцять чотири сімсот гривень тридцять п`ять копійок) та витрати зі сплати судового збору в сумі 22 700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Федорчук А.Б.) від 16.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 02.08.2021.

19.07.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача Національної служби охорони здоров`я України надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Федорчук А.Б.) від 12.10.2021 клопотання Національної служби охорони здоров`я України про закриття провадження задоволено. Закрито провадження в адміністративній справі №640/15383/21 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» до Національної служби охорони здоров`я України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - задоволено. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року скасовано та направлено справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

30.08.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Арсірій Р.О.) від 14.02.2022 продовжено розгляд справи № 640/15383/21 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 29.03.2022 о 13:30 год.

04.11.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача Національної служби охорони здоров`я України надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі. Закрито підготовче провадження та призначено справу № 640/15383/21 до судового розгляду у судовому засіданні на 08.11.2022 о 11:30 год.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2022 вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної служби охорони здоров`я України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №640/15383/21 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» до Національної служби охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

12.04.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 23.12.2022 №03-19/4077/22 «Про скерування за належністю справи» надійшли матеріали адміністративної справи №640/15383/21.

12.04.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 прийнято адміністративну справу №640/15383/21 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. Призначено підготовче судове засідання на 08.06.2023.

06.06.2023 через підсистему «Електронний Суд» представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі за пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (т. 5, а.с. 144-159).

У підготовчому судовому засіданні 06.07.2023 представником відповідача було подано клопотання про закриття провадження у справі від 02.06.2023 №19892/2.2.1-05-23, яке судом було долучено до матеріалів справи.

Також у підготовчому судовому засіданні 06.07.2023 представником позивача заявлено клопотання про надання судом часу для ознайомлення з клопотанням відповідача про закриття провадження у справі від 02.06.2023 №19892/2.2.1-05-23 та подачі заперечень (т. 5, а.с. 160-184).

06.07.2023 судом долучено до матеріалів справи заперечення представника АТ «Українська залізниця» на клопотання про закриття провадження у справі (т. 5, а.с. 185-232).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 календарних днів та відкладено підготовче судове засідання на 25.07.2023.

Протокольною ухвалою від 25.07.2023 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку із клопотанням сторін на 08.08.2023.

У підготовче судове засідання, призначене на 08.08.2023, з`явились представники сторін.

У підготовчому судовому засідання представник відповідача НСЗ України підтримав клопотання від 06.06.2023 про закриття провадження в адміністративній справі та просив суд задовольнити вказане клопотання. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні 08.08.2023 заперечував проти задоволення клопотання та наголосив на відсутності підстав для закриття провадження у даній справі.

Вирішуючи подане представником відповідача клопотання про закриття провадження, суд вказує про наступне.

Так, як на підставу застосування до спірних правовідносин пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) представник НСЗ України зазначає, що правовідносини, які виникли між АТ «Українська залізниця» та НСЗ України на підставі договору №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій не містить ознак підпорядкування, що є обов`язковою умовою для віднесення спору до публічно-правового. Крім цього, представник відповідача наголошує, що предметом спору є оплата НСЗ України медичних послуг за договором. Тобто, на переконання НСЗ України, даний спір є приватно-правовим спором, адже передбачає вирішення суспільних відносин, які виникли у договірних відносинах. При цьому, представник НСЗ України вважає, що договір №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій не відповідає ознакам адміністративного договору, визначення якого наведено у статті 4 КАС України. Водночас, стверджуючи про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, представник відповідача посилається на постанову Верховного Суду від 07.03.2023 у справі №914/3593/21 та рішення у справах №910/12704/21, №916/2370/21, №914/3593/21 та №910/11789/21.

У свою чергу, представник АТ «Українська залізниця», заперечуючи проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі вказує, що Шостим апеляційним адміністративним судом в постанові від 19.01.2022 у справі №640/15383/21 вже було надано правову оцінку питанням, зазначеним НСЗ України у клопотанні і зроблено висновок про те, що договір №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій не є господарським, а є адміністративним, оскільки відповідає всім ознакам останнього. Представник позивача наголошує, що НСЗ України наділено владними управлінськими функціями щодо залучення закладів охорони здоров`я на конкурсних засадах, укладання з переможцями договорів про медичне обслуговування за програмою медичних гарантій, контролю за дотриманням надавачем медичних послуг законодавства про охорону здоров`я під час виконання таких договорів. Окрім цього, представник АТ «Українська залізниця» посилається на постанову Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №824/422/19-а, від 28.07.2021 у справі №460/4006/20 та наголошує, що договір №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій є адміністративним договором, а на теперішній час відсутній правовий висновок Верховного Суду з питання визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з укладанням, виконанням, припиненням, скасуванням договорів про медичне обслуговування за програмою медичних гарантій, укладених НСЗ України. За висновком представника АТ «Українська залізниця», постанова Верховного Суду від 07.03.2023 у справі №914/3593/21 та рішення у справах №910/12704/21, №916/2370/21, №914/3593/21 та №910/11789/21 не є релевантними обставинам даної справи, адже предметом останніх було стягнення НСЗ України грошових коштів з медичних закладів за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантів, які за свою природою є адміністративними.

Надаючи оцінку доводам сторонам, у взаємозв`язку із положеннями чинного законодавства, суд зазначає про наступне.

Згідно із пункту 1 Статуту акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 13.05.2020 №452) Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі товариство) є юридичною особою, що утворена відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до Положення про філію «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (додаток №15 до протоколу №Ц-45/60 Ком.т засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 16.07.2020) філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені та в інтересах Товариства, здійснює делеговані Товариством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства (пп. 2.1 п. 2).

Судом встановлено, що НСЗ України в особі Т.в.о Голови Віленського Андрія Борисовича, що діє на підставі Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1101 (далі замовник), з однієї сторони, і Акціонерне товариства «Українська залізниця», в особі філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця», Білинська Наталія Ярославівна, яка діє на підставі Довіреності (зареєстровано в реєстрі від 16.10.2020 №4028) та заступника директора виконавчого філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця» Скосирська Світоана Володимирівна, яка діє на підставі Довіреності (зареєстровано в реєстрі від 16.10.2020 №4028), (далі надавач), з іншої сторони (далі сторони), уклали договір №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 від 26.11.2020 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (далі Договір), у відповідності до пункту 8 якого надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів (т. 1, а.с. 40-46).

Згідно із пунктом 9 Договору медичні послуги та спеціальні умови їх надання визначаються у додатках до цього договору. Умови закупівлі та специфікації, визначені в оголошені про укладення договору, є невід`ємною частиною договору.

Додатком №1 до Договору затверджено Перелік зобов`язань медичних послуг щодо забезпечення належного рівня надання таких послуг за договором (т. 1, а.с. 46 (зворотній бік) 47).

Додатком №31 до Договору погоджено Спеціальній умови надання послуг (т. 1, а.с. 37 (зворотній бік) 50), які визначають медичні послуги, які надавач зобов`язується надавати згідно договору, критерії, за якими встановлено граничну суму оплати, умови закупівлі медичних послуг, які надаються згідно з цим додатком, вимоги до забезпечення співробітників засобами індивідуального захисту та порядку їх використання.

Крім цього, в матеріалах справи міститься договір №5827-М120-Р000/01 про внесення змін до договору №5827-М120-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з додатками (т. 1, а.с. 54-65), підписаний 29.12.2020, що підтверджується інформацією про підписи електронного документа (т. 1, а.с. 66); договір №5827-М120-Р000/01 про внесення змін до договору №5827-М120-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з додатками (т. 1, а.с. 67-77), підписаний 22.01.2021, що підтверджується інформацією про підписи електронного документа (т. 1, а.с. 78); договір №5827-М120-Р000/02 про внесення змін до договору №5827-М120-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з додатками (т. 1, а.с. 79-88), підписаний 02.02.2021, що підтверджується інформацією про підписи електронного документа (т. 1, а.с. 89); договір №5827-М120-Р000/03 про внесення змін до договору №5827-М120-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з додатками (т. 1, а.с. 90-100), підписаний 31.03.2021, що підтверджується інформацією про підписи електронного документа (т. 1, а.с. 101).

Відповідно до пункту 1 Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1101 (далі - Положення) Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Згідно із підпунктами 1, 2 пункту 3 Положення основними завданнями НСЗУ є: реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій); 2) виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій.

НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та договори про реімбурсацію (пп. 4 п. 4 Положення).

У той же час, державні фінансові гарантії надання необхідних пацієнтам послуг з медичного обслуговування (медичних послуг) та лікарських засобів належної якості за рахунок коштів Державного бюджету України за програмою медичних гарантій визначає Закон України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» від 19.10.2017 № 2168-VIII (далі Закон № 2168-VIII).

Законодавство про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону та інших законів і нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я (ч. 1 ст. 1 Закону № 2168-VIII).

Відповідно до положень пунктів 1, 4, 6, 7 частини 1 статті 2 Закону № 2168-VIII програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) - програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами; надавачі медичних послуг - заклади охорони здоров`я усіх форм власності та фізичні особи - підприємці, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та уклали договір про медичне обслуговування населення з головними розпорядниками бюджетних коштів; тариф - ставка, що визначає розмір повної оплати за передбачені програмою медичних гарантій медичні послуги та лікарські засоби; Уповноважений орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Згідно із пунктами 3, 5 частини 1 статті 7 Закону № 2168-VIII основними функціями Уповноваженого органу є: виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій; укладення, зміна та припинення договорів про медичне обслуговування населення та договорів про реімбурсацію.

В силу положень частин 1-4 статті 8 Закону № 2168-VIII договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається між закладом охорони здоров`я незалежно від форми власності чи фізичною особою - підприємцем, яка в установленому законом порядку одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та Уповноваженим органом.

Договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається у письмовій (електронній) формі.

Забороняється відмова або ухилення від укладення відповідного договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з суб`єктами, визначеними у частині першій цієї статті, які подали заяву Уповноваженому органу про укладення такого договору та надають медичні послуги, передбачені програмою медичних гарантій.

Договір про медичне обслуговування населення є договором на користь третіх осіб - пацієнтів у частині надання їм медичних послуг та лікарських засобів надавачами медичних послуг.

Договір про медичне обслуговування населення підлягає опублікуванню на офіційному веб-сайті Уповноваженого органу протягом п`яти днів з моменту його укладення (ч. 6 ст. 8 Закону № 2168-VIII).

Типова форма договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, порядок його укладення, зміни та припинення затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 8 Закону № 2168-VIII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій» затверджено Порядок укладення, зміни та припинення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (далі Порядок №410) та Типову форму договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

У відповідності до пунктів 1, 2 Порядку №410 він визначає механізм укладення, зміни та припинення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (далі - договір) з НСЗУ відповідно до Закону України Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення.

Дія цього Порядку поширюється на укладення, зміну та припинення договору між НСЗУ та закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності або фізичними особами - підприємцями, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики (далі - суб`єкти господарювання).

Згідно із пунктами 10, 11 Порядку №410 НСЗУ розміщує на офіційному веб-сайті оголошення, в якому зазначаються:

1) умови закупівлі за договором та специфікації і у разі потреби юридична адреса, за якою повинні надаватися медичні послуги;

2) інформація, що повинна бути зазначена у заяві про укладення договору (далі - заява) та внесена до системи, перелік та форма документів, які повинні бути додані до заяви, зокрема ті, що передбачені пунктом 14 цього Порядку (далі - пропозиція);

3) строк і спосіб подання пропозицій та строк їх розгляду НСЗУ;

4) залучення інших суб`єктів господарювання до надання частини медичних послуг за договором.

До оголошення додається проект додатка до договору щодо спеціальних умов надання відповідних видів медичних послуг або груп медичних послуг.

Суб`єкт господарювання, який бажає укласти договір з НСЗУ на визначених в оголошенні умовах, до подання пропозиції повинен забезпечити внесення до системи актуальної інформації про:

1) суб`єкта господарювання, місця надання ним медичних послуг та медичне обладнання, зазначене в оголошенні;

2) суб`єктів господарювання, які будуть залучені до виконання договору;

3) уповноважених осіб та медичних працівників, які будуть залучені до укладення або виконання договору.

Суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити отримання уповноваженими особами та медичними працівниками, які будуть залучені до укладення або виконання договору, кваліфікованого електронного підпису, що повинен містити інформацію про суб`єкта господарювання (далі - електронний підпис).

Суб`єкт господарювання, який бажає укласти договір з НСЗУ на визначених в оголошенні умовах, подає до НСЗУ пропозицію та інформацію, визначену в пункті 11 цього Порядку (з урахуванням її оновлення відповідно до пункту 12 цього Порядку) (п. 13 Порядку №410).

Подаючи пропозицію, суб`єкт господарювання підтверджує, що відповідає умовам закупівлі та може надавати медичні послуги згідно із специфікацією. В окремих випадках, визначених в оголошенні, дозволяється подання пропозиції із зобов`язанням виконати умови закупівлі протягом визначеного строку (п. 16 Порядку №410).

За правилами пунктів 22-24 Порядку №410 протягом десяти календарних днів з дати підписання проекту договору уповноваженою особою НСЗУ керівник або уповноважена особа суб`єкта господарювання накладає електронний підпис на такий договір. Накладенням електронного підпису на договір уповноважена особа суб`єкта господарювання підтверджує, що суб`єкт господарювання відповідає умовам закупівлі та спроможний надавати медичні послуги згідно із специфікацією.

Договір вважається укладеним та набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами НСЗУ та суб`єкта господарювання, якщо інше не передбачене договором, але не раніше дати встановлення в кошторисі відповідного бюджетного призначення для НСЗУ.

Договір разом з усіма додатками (за умови знеособлення персональних даних) підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті НСЗУ протягом п`яти робочих днів з дня його укладення. Інформація про укладений договір включається до Реєстру договорів про медичне обслуговування населення відповідно до законодавства.

Аналізуючи вказані обставини суд приходить до наступних висновків.

По-перше, договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається між закладом охорони здоров`я незалежно від форми власності чи фізичною особою - підприємцем, яка в установленому законом порядку одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та Уповноваженим органом. При цьому, до укладання вказаного договору передує процедура закупівлі медичних послуг, яка розпочинається із розміщення відповідного оголошення НСЗ України щодо предмету закупівлі на відповідному електронному майданчику.

По-друге, суб`єкт господарювання, який бажає укласти договір з НСЗУ на визначених в оголошенні умовах, до подання пропозиції повинен забезпечити внесення до системи актуальної інформації про: 1) суб`єкта господарювання, місця надання ним медичних послуг та медичне обладнання, зазначене в оголошенні; 2) суб`єктів господарювання, які будуть залучені до виконання договору; 3) уповноважених осіб та медичних працівників, які будуть залучені до укладення або виконання договору.

По-третє, забороняється відмова або ухилення від укладення відповідного договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з суб`єктами, визначеними у частині першій цієї статті, які подали заяву Уповноваженому органу про укладення такого договору та надають медичні послуги, передбачені програмою медичних гарантій.

Звідси слідує, що договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається на підставі вільного волевиявлення сторін, як замовника таких послуг, так і надавача останніх. Виключенням, в цьому випадку, є лише заборона відмови чи ухилення від укладання договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, які вже подали заяву Уповноваженому органу про укладення такого договору та надають медичні послуги, передбачені програмою медичних гарантій.

За правилами пункту 16 частини 1 статті 4 КАС України адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону:

а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень;

б) для делегування публічно-владних управлінських функцій;

в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом;

г) замість видання індивідуального акта;

ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Суд вказує, що предметом адміністративного договору є рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які належать до відповідної публічно-владної управлінської функції.

Водночас, предметом договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій є медичні послуги за програмою медичних гарантій, які надавач зобов`язується надавати пацієнтам, та які визначені у додатках до договору.

НСЗУ як сторона договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій під час укладення та виконання такого договору не здійснює безпосередньо управління поведінкою іншої сторони - суб`єкта господарювання, не впливає на нього і сторони у таких правовідносинах є юридично рівними.

Відповідно до частини 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

З наведеного вбачається, що договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій не відповідає встановленим пунктом 16 частини 1 статті 4 КАС України ознакам та визначенню адміністративного договору, оскільки не укладається з метою делегування або контролю та/або владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень, а врегульовує паритетні відносини сторін, з метою надання медичних послуг населенню.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми, можна дійти висновку, що договір, укладений між юридичними особами, однією з яких є суб`єкт владних повноважень, на реалізацію своїх повноважень, визначених Законом № 2168-VIII, проте на підставі вільного волевиявлення, на засадах рівності сторін, відповідно до норм господарського законодавства, є господарським, а не адміністративним, оскільки в такому договорі врегульовані господарські відносини між замовником та виконавцем (надавачем медичних послуг) і відсутні відносини влади і підпорядкування.

При цьому, договір про надання медичних послуг не направлений на розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноваження, для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом та не укладається НЗС України для врегулювання питання надання адміністративних послуг.

Твердження представника АТ «Українська залізниця» про те, що договір про надання медичних послуг, укладений на підставі Закону № 2168-VIII є фактично договором, який укладений замість видання індивідуального акту, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Як вже було вказано судом вище, договір про надання медичних послуг укладається виключно за бажанням суб`єкта господарювання. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку суб`єкта господарювання щодо укладання такого договору з НЗС України. Суд наголошує, що не виявлення суб`єктом господарювання бажання укласти договір з НСЗ України про надання медичних послуг не є перешкодою у наданні ним медичних послуг поза межами державних гарантій забезпечення населення медичними послугами.

Отже, фактично державна програма надання медичних послуг передбачає реалізацію надання державою гарантованих медичних послуг населенню за рахунок коштів Державного бюджету України і участь усіх суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності із надання медичних послуг, як обов`язкова у окресленій програмі не визначена на рівні Закону № 2168-VIII.

Також при вирішенні клопотання про закриття провадження суд враховує, що згідно із статтею 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.05.2005 № 2806-IV (далі Закон № 2806-IV) документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Суд відмічає, що укладений сторонами договір про надання медичних послуг, в межах реалізації державної програми надання медичних гарантій населенню, не є дозволом в розумінні положень статті 1 Закону № 2806-IV, не є дозвільним документом, а є виключно угодою двох сторін, яка регулює правовідносини у сфері надання медичних послуг населенню, їх обсяг, вартість тощо.

За таких обставин, стверджувати, що договір про надання медичних послуг є індивідуальним актом, який надається НСЗ України, не вбачається за можливе.

Окрім цього суд відхиляє посилання представника позивача на те, що договір укладено відповідно до розпоряджень Керівника робіт з ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня пов`язаної із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 від 17.10.2020 №113, від 18.10.2020 №115, від 04.12.2020 №148, якими до переліку закладів охорони здоров`я, що визначені для госпіталізації пацієнтів з хворобою COVID-19, було включено вісім клінічних лікарень на залізничному транспорті, оскільки зміст договору №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 не містить посилання на зазначене.

Більше того, суд вказує, що даними розпорядженнями лише визначено перелік закладів охорони здоров`я, що визначені для госпіталізації пацієнтів з хворобою COVID-19, тобто встановлено перелік закладів охорони здоров`я, які надають медичні послуги безпосередньо щодо госпіталізації пацієнтів з хворобою COVID-19, що жодним чином не дає суду підстав дійти до висновку про те, що договір №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439, за своєю суттю є адміністративним договором.

Також суд залишає поза увагою твердження представника відповідача на відсутність сформованої правової позиції Верховним Судом з питання визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з укладанням, виконанням, припиненням, скасуванням договорів про медичне обслуговування за програмою медичних гарантій, укладених НСЗ України, оскільки її відсутність не впливає на вирішення по суті поданого представником відповідача клопотання про закриття провадження в адміністративній справі та не є підставою для формування судом першої інстанції висновку про те, що договір про надання медичних послуг населенню є адміністративним договором.

Разом з цим, суд враховує, що Шостим апеляційним адміністративним судом в постанові від 19.01.2022 у справі №640/15383/21 вже було надано правову оцінку питанням, зазначеним НСЗУ у клопотанні і зроблено висновок про те, що договір №5827-М120-Р000/ЦОЗ/ПР-439 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій не є господарським, а є адміністративним, оскільки відповідає всім ознакам останнього, проте, суд звертає увагу на те, що вказана постанова суду ухвалена 19.01.2022, а станом на час вирішення клопотання по суті наявні рішення в межах господарської юрисдикції (справи №914/3593/21, 910/11789/21), які вказують на те, що розгляд та вирішення таких спорів, у тому числі стягнення з НСЗ України грошових коштів за надані надавачем медичні послуги здійснюється в порядку господарського судочинства.

При цьому, не підлягають врахуванню й посилання АТ «Укрзалізниця» на те, що предметом розгляду господарських справ, на які посилається представник відповідача, є стягнення НСЗ України з медичних закладів грошових коштів за надані надавачем медичні послуги, у той час коли предметом розгляду даної адміністративно справи є зобов`язання відповідача вчинити певні дії, оскільки зміст позовних вимог позивача фактично вказує, що способом захисту порушеного права ним визначено фактично зобов`язання відповідача сплатити на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованість в сумі 19 434 700, 35 грн., тобто способом захисту порушеного права є стягнення заборгованості.

Суд вказує, що стягнення коштів НЗС України з медичних закладів, так і стягнення коштів медичними закладами з НСЗ України за надані медичні послуги в межах укладених договорів вирішуються в порядку господарського судочинства (справа 910/11789/21).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, єдиною та необхідною правовою підставою для віднесення спору до публічно-правового є одночасна сукупність наступних умов: 1) однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень, тобто орган державної влади або орган місцевого самоврядування чи установа, якій державою делеговано виконання відповідних владно-розпорядчих функцій; 2) спірні правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням ним владно-управлінських функцій; 3) перебування сторін спору у відносинах влади-підпорядкування.

Згідно з положеннями статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, а отже, розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 цього Кодексу, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. Тобто критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Системно проаналізувавши вище вкладене, суд вважає, що договір про надання медичних послуг не відповідає ознакам адміністративного договору, які наведені у пункті 16 частини 1 статті 4 КАС України.

Отже, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини у даній справі є приватно-правовими та похідними від господарських відносин, а тому не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, оскільки в даних правовідносинах відсутній публічно-правовий спір.

Водночас суд не бере до уваги покликання позивача на правову позицію Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №824/422/19-а, від 28.07.2021 у справі №460/4006/20, оскільки спірні правовідносини сторін в цих справах є відмінними від правовідносин у даній справі.

Згідно із частиною 1, 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У той же час, згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. ...фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, у сукупності наведеного, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною другою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

За правилами, встановленими з частиною 6 статті 143 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

У підготовчому судовому засіданні 08.08.2023 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали суду складено 08.08.2023.

Керуючись статтями 4, 238, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Клопотання представника відповідача Національної служби здоров`я України про закриття провадження у справі від 06.06.2023, - задовольнити.

2. Закрити провадження в адміністративній справі №640/15383/21 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр охорони здоров`я" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Національної служби здоров`я України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

3. Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

4. Копію даної ухвали видати (надіслати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала у справі набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Кушнова А.О.