Справа № 420/11917/23
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та нечинним рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання частково протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області № 395 від "_7_" _грудня _ 2022 р. Про встановлення факту здійснення догляду.

Ухвалою суду від 07.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила, що під час воєнного стану люди з інвалідністю опинилися в ситуації, коли укриття не пристосовані, сховатися від обстрілів самостійно можливості немає і вони вимушені самостійно долати бар`єри, які не були усунені всупереч зобов`язанням держави у мирний час. У вересні 2022 року позивач звернулась до Подільського міського виконавчого комітету Подільського району Одеської області і заявою про видачу акту підтвердження здійснення догляду за нею, інвалідом 2 групи її єдиним сином та отримала відповідь від начальника Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради Одеської області, що їм невідомі норми закону, які передбачають видачу акту-догляду за інвалідом. Позивач зазначила, що у грудні 2022 року виконавчим комітетом Подільської міської ради було прийнято нормативно-правовий акт-рішення про порядок встановлення факту здійснення догляду, проте, на думку позивача, зазначений акт суперечить чинному законодавству, оскільки звужує її права. Як вважає позивач, нормативно-правовий акт, який нею оскаржується містить положення, що порушує права людини, унеможливлюють або ускладнюють евакуацію під час війни інвалідів за кордон. Також позивач вважає, що під час прийняття нормативно-правового акту було порушено процедуру його прийняття, а саме, відсутній експертний висновок головного лікаря медичної установи ОМС та інші погодження проекту рішення. Нормативно-правовий акт розроблявся посадовою особою, яка не має належної освіти та достатнього стажу роботи в органах місцевого самоврядування. Як вказала позивач, акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин та, що підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також неврахування права особи на участь у процесі прийняття рішення. Позивач вказала, що спірним нормативно-правовим актом порушено її права та зачіпаються її інтереси, а саме її життю та здоров`ю загрожує небезпека у зв`язку з військовими діями в Україні, в такій ситуації позивача насильно утримують й не дають евакуюватись за кордон.

24.07.2023 до суду від виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, представник відповідача зазначив, що виїзд за кордон у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану регулюється Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою від 27.01.1995 № 57. Наприкінці 2022 року Уряд постановою від 10.09.2022 № 1044, що набрала чинності 27.09.2022, вніс зміни до цих Правил. Відповідно до цих змін органи місцевого самоврядування уповноважили на складання актів встановлення факту здійснення догляду, які є підставою виїзду за межі України окремих категорій громадян. На підставі, у тому числі, цього акта особи, які супроводжують осіб з інвалідністю або осіб, які потребують стороннього догляду, мають право перетинати кордон. Як зазначив представник відповідача, рішення виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області «Про встановлення факту здійснення догляду» від 07.12.2022 №395 було прийнято відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 10.09.2022 №1044, що набрала чинності 27.09.2022, та, якою внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». При цьому, відповідач наголосив, що в своїй позовній заяві позивач не наводить конкретних положень чинних нормативно-правових актів, які порушені відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення та не обґрунтовує чим саме дане рішення порушує її права та з підстав, викладених у адміністративному позові, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю 2 групи, що підтверджується посвідченням Котовського УПФ №120770 від 25.11.2003(а.с.23).

Рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області №395 від 07.12.2022 Про встановлення факту здійснення догляду вирішено:

1.визначити Департамент соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради Подільського району Одеської області відповідальним виконавчим органом з організації роботи щодо прийому документів для складання актів встановлення факту здійснення догляду;

2. створити комісію з питань встановлення факту здійснення догляду, затвердити її склад;

3.Затвердити Порядок встановлення факту здійснення догляду;

4.Затвердити форму Акту встановлення факту здійснення догляду;

5.Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника Подільського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Задорожну Л.І.

Позивач, не погоджуючись із прийняттям рішення виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області № 395 від 07.12.2022 в частині, звернулась до суду із цим позовом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 4 п.2 -1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, особи, які мають одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи і супроводжують одного із таких батьків для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність, а також документів, що підтверджують спільне проживання (їх задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) збігається із задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) їх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або здійснення догляду за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка), що підтверджується актом встановлення факту здійснення догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд. Акт встановлення факту здійснення догляду складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.

З аналізу вказаної норми вбачається, що акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи складається: районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією; виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

При цьому, форма та зміст вказаного акту не регулюється Правилами перетинання державного кордону.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про місцеве самоврядування 21 травня 1997 року № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Статтею 40 Закону України Про місцеве самоврядування встановлено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Відповідно до положень ч. 6, 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування визначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як зазначалось судом, рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області № 395 від 07.12.2022 Про встановлення факту здійснення догляду вирішено: 1.визначити Департамент соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради Подільського району Одеської області відповідальним виконавчим органом з організації роботи щодо прийому документів для складання актів встановлення факту здійснення догляду; 2. створити комісію з питань встановлення факту здійснення догляду, затвердити її склад; 3.Затвердити Порядок встановлення факту здійснення догляду; 4.Затвердити форму Акту встановлення факту здійснення догляду; 5. Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника Подільського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Задорожну Л.І.

Враховуючи викладене та те, що виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області в силу абз. 4 п.2 -1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 уповноважений на складення акту встановлення факту здійснення догляду, зміст, порядок та форма якого не визначена діючим законодавством України, суд приходить до висновку, що приймаючи вказане рішення відповідач діяв правомірно та у відповідності до Закону України Про місцеве самоврядування.

Під час прийняття рішення у справі суд враховує, що оскаржуване у цій справі рішення Про встановлення факту здійснення догляду є нормативно-правовим актом та за змістом статті 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності, особами, щодо яких його застосовано, а також особами, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Таким чином, усі зацікавлені особи, які вважають, що їх права та інтереси порушуються зазначеним рішенням відповідача, можуть подати вмотивований позов та оскаржити зазначене рішення відповідача. При цьому, таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

У вказаній справі ОСОБА_1 в обґрунтуваннях позовних вимог, зазначила, що нормативно-правовий акт, який нею оскаржується містить положення, що порушує права людини, унеможливлюють або ускладнюють евакуацію під час війни інвалідів за кордон. Також, під час прийняття нормативно-правового акту було порушено процедуру його прийняття, а саме, як вказала позивач, відсутній експертний висновок головного лікаря медичної установи ОМС та інші погодження проекту рішення. Нормативно-правовий акт розроблявся посадовою особою, яка не має належної освіти та достатнього стажу роботи в органах місцевого самоврядування.

Водночас, посилаючись на порушення процедури прийняття спірного рішення, позивач не вказала якими саме нормативно - правовими актами передбачений запропонований нею порядок прийняття рішення.

Під час офіційного з`ясування обставин справи позивачем не зазначено, а судом не встановлено, положення чинних нормативно-правових актів, які порушені відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення та чим саме вказане рішення, які його положення, порушують права та інтереси ОСОБА_1 .

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У розвиток цієї конституційної норми, частиною 1 та 3 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

При цьому, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах (стаття 2 КАС України).

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, а відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 не зазначено, а судом не встановлено порушення прав, свобод або інтересів позивача прийнятим рішенням № 395 від 07.12.2022 Про встановлення факту здійснення догляду, та протиправність зазначеного рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання частково протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Подільської міської Ради Подільського району Одеської області № 395 від "_7_" _грудня _ 2022 р. Про встановлення факту здійснення догляду, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.