Справа № 280/3490/23
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 серпня 2023 року Справа № 280/3490/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2023 №34 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії та зарахуванні стажу за його заявою за призначенням пенсії від 03.05.2023;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при прийнятті та реєстрації заяви ОСОБА_1 за призначенням пенсії від 03.05.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 08.02.2006 по 07.02.2007 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, а також до загального стажу період його роботи з 28.07.1992 по 28.07.1993 та період строкової військової служби з 24.11.1989 по 13.12.1991, у зв`язку із чим призначити йому пенсію з 01.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.05.2023 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), оскільки на цей час мав більше 8 років пільгового стажу за списком №1 та більше 25 років загального стажу. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2023 №34 у призначенні пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1, оскільки відповідачем 1 зараховано до нього лише 7 років 4 місяці 25 днів, оскільки відмовлено у зарахуванні періоду, не покривається п`ятирічною дією наказів про атестацію робочих місць, з 08.02.2006 по 07.02.2007. До того ж, вважає, що рішенням відповідача 1 від 10.05.2023 №34 позивачу протиправно відмовлено у зарахуванні до загального стажу періоду його роботи з 28.07.1992 по 28.07.1993 згідно із записами №8-9 трудової книжки Позивача НОМЕР_1 , оскільки відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, та періоду його строкової військової служби за відсутності у військовому квитку печатки після звільнення, оскільки при зверненні за призначенням пенсії позивачу відповідачем 2 не надавалось повідомлення про необхідність подання додаткових документів. Вважає рішення відповідача 1 від 10.05.2023 №34 та дії відповідача 2, такими, що порушують його законні права та інтереси, оскільки ґрунтуються на безпідставних мотивах і не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

22.06.2023 відповідачем 2 через систему «Електронний суд» подано відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог він заперечив в повному обсязі. Посилається на те, що територіальним органом Фонду, який мав опрацювати заяву позивача про призначення пенсії відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, тому відповідач 1 заяву позивача про призначення пільгової пенсії не розглядав та рішення щодо неї не приймав, отже не вчиняв протиправних дій щодо позивача, а тому не має відповідати в частині позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію позивачу, зарахування періодів роботи до пільгового та страхового стажу. Також вказує на те, що за періоди з 08.02.2006 по 07.02.2007 відсутнє підтвердження атестації робочого місця позивача, причини її відсутності в довідці про підтвердження стажу не зазначені, тому відсутні підстави для зарахування до його пільгового стажу періоду з 08.02.2006 по 07.02.2007 та підстави для призначення пенсії, тому права на призначення пенсії позивач має лише з 53 річного віку. Щодо зарахування спірних періодів загального стажу зазначає, що законних підстав для зарахування періоду з 28.07.1992 по 28.07.1993 немає, оскільки запис у його трудовій книжці зроблено із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 (далі Інструкція № 58), а інших документів на підтвердження спірного періоду ним не надано. Також відповідач 2 вказує на відсутність законних підстав для зарахування до загального стажу позивача періоду його строкової військової служби з 24.11.1989 по 13.12.1991, оскільки військовий квіток позивача № НОМЕР_2 від 09.10.1989 не містить печатки на записі про звільнення. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

04.07.2023 відповідачем 1 через систему «Електронний суд» подано відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог він заперечив в повному обсязі. Посилається на те, що період роботи позивача з 08.02.2006 по 07.02.2007 не зараховано до його пільгового стажу за списком №1, оскільки до заяви на призначення пенсії не надано наказу про проведення атестації робочих місць за умовами праці, у зв`язку із чим в нього відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за статтею 114 Закону № 1058-ІV Посилається на неможливість зобов`язання відповідача 1 здійснити зарахування спірного стажу та призначення пенсії, оскільки це буде втручанням в його дискреційні повноваження. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

31.03.2023 позивачу виповнилось 52 роки, що підтверджується його паспортом НОМЕР_3 .

03.05.2023 ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії за списком №1, що підтверджується відповідною заявою.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2023 №34 у призначенні пенсії ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за списком №1. Також вказаним рішенням відмовлено у зарахуванні до його загального стажу періоду військової служби та періоду роботи згідно із записами у трудовій книжці №8-9.

Вважаючи дії та рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

З урахуванням викладеного для призначення пенсії з 52 років позивач має мати 8 років стажу за професією, передбаченою списком №1 та 25 років загального стажу.

Наявність достатньої кількості загального стажу для призначення пенсії згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 відповідачами не заперечується, визнається в рішенні про відмову у призначенні пенсії від 10.05.2023 №34 в розмірі 32 роки 5 місяців 17 днів.

Із змісту рішення та відзиву на позов відповідача 1 вбачається, що ним до пільгового стажу позивача за списком №1 зараховано 7 років 4 місяці 25 днів, водночас не враховано до нього період роботи позивача з 08.02.2006 по 07.02.2007, що також підтверджується розрахунком стажу, номер ПС: 34, дата звернення 03.05.2023.

Розпискою-повідомленням до заяви за призначенням пенсії підтверджується, що разом із цією заявою останнім подано серед іншого: військовий квиток НОМЕР_4 ; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах 59/16, 1/09-18-3; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) 59/14; трудову книжку НОМЕР_1 .

Трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, що встановлено ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення та п. 1 Порядку № 637.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 (записи 18-21, 24-29), а також довідками ПрАТ Електротехнологія від 27.04.2023 № 59/16 та ПрАТ Запоріжтрансформатор від 09.01.2023 №1/09-18-3 про підтвердження пільгового стажу згідно із п. 20 Порядку №637 підтверджується стаж роботи позивача за професіями, передбаченими списком №1, а саме:

з 17.03.1999 по 25.06.2003, за професією коваля на молотах і пресах в інструментальному виробництві, яка передбачена підрозділом 2 розділу ХІ списку №1, затвердженому Постановами КМУ від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36, що становить 4 роки 3 місяці 8 днів;

з 05.01.2005 по 20.02.2009, за професією коваля на молотах і пресах; яка передбачена підрозділом 2а розділу ХІ списку №1, затвердженому Постановою КМУ від 16.01.2003 №36, що становить 04 роки 1 місяць 15 днів.

У довідці ПрАТ Запоріжтрансформатор від 09.01.2023 №1/09-18-3 про підтвердження пільгового стажу позивача за період з 05.01.2005 по 20.02.2009 зазначені накази про атестацію робочого місця позивача за цей період від 08.02.2001 №47 та від 08.02.2007 №129.

У відзивах на позов відповідачі як на підставу правомірності незарахування до пільгового стажу позивача за списком №1 посилаються на п`ятирічний період дії наказів про результати атестації робочих місць.

Враховуючи дати наказів про проведення атестації робочих місць, вказані в довідці ПрАТ Запоріжтрансформатор від 09.01.2023 №1/09-18-3, 08.02.2001 та 08.02.2007 спірний період з 08.02.2006 по 07.02.2007 є періодом, що не покривається п`ятирічною дією наказів про атестацію робочих місць.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 4 Порядку №442, та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність атестації встановлюється підприємством у колективному договорі, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника (власника) підприємства, організації.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.03.2019 у справі №679/774/16-а, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 строків проведення атестації, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Враховуючи вищенаведене, період роботи Позивача з 08.02.2006 по 07.02.2007 також мав бути зарахований до пільгового стажу за списком №1 на підставі наказів про атестацію робочих місць від 08.02.2001 №47 та від 08.02.2007 №129.

За змістом спірного рішення від 10.05.2023 №34 пільговий стаж позивача за списком №1 становить 7 років 4 місяці 25 днів.

Однак, з урахуванням періоду роботи з 08.02.2006 по 07.02.2007 в ПрАТ Запоріжтрансформатор, згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.01.2023 №1/09-18-3, у позивача станом на день звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах наявний пільговий стаж за списком №1 складав більше 8 років (8 років 4 місяці 23 дні) , тобто стаж достатній для призначення пенсії з 52-річного віку.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 03.05.2023 та доданих до неї документів, відповідач 1 безпідставно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача за списком №1 період роботи з 08.02.2006 по 07.02.2007 в ПрАТ Запоріжтрансформатор та протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсії, суд зауважує, що відповідно до п.1 ч. 1ст. 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачу 52 роки виповнилось 31.03.2023, а із заявою за призначенням пенсії на пільгових умовах до відповідача 2 він звернувся 03.05.2023, тобто в межах трьохмісячного строку, тому пенсія йому мала бути призначена з 01.04.2023.

Щодо незарахування загального стажу суд зазначає наступне.

Рішенням відповідача 1 від 10.05.2023 №34 позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу роботи періоду з 28.07.1992 по 28.07.1993 згідно із записами №8-9 трудової книжки Позивача НОМЕР_1 , оскільки наказ про прийом на роботу від 1993 року.

У відзиві на позов відповідач 2 посилається на невідповідність запису №8 про прийняття позивача роботу 28.07.1992 Інструкції 58, проте вказана Інструкція затверджена наказом від 29.07.93, тобто вже після працевлаштування позивача, тому посилання на її норми є безпідставним.

Відповідач 1 у відзиві на позов нічого не вказав в обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до загального стажу.

Водночас, відмова у зарахуванні стажу є протиправною, оскільки відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Зазначене узгоджується із правовим висновком викладеним у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

Рішенням відповідача 1 від 10.05.2023 №34 позивачу також відмовлено у зарахуванні до загального стажу періоду його строкової військової служби за відсутності у військовому квитку печатки після звільнення.

Абзацом 3 п. 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) подання та оформлення документів передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Із змісту розписки-повідомлення до заяви позивача за призначенням пенсії від 03.05.2023 вбачається відсутність повідомлення про необхідність подання додаткових документів або дооформлення наданих, як це передбачено п. 1.8. Порядку №22-1.

Змістом п. 3.3. Порядку №22-1 встановлено обов`язок органу, що призначає пенсію, надати допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Враховуючи наведене, при реєстрації заяви позмивача за призначенням пенсії, пенсійним органом мало бути перевірено зміст і належне оформлення наданих позивачем документів, у тому числі військового квитка, та повідомлено про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів, чого здійснено не було.

Крім того, відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 64 Закону України №1058, територіальні органи Пенсійного фонду України мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.

Тобто, у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача пільгового стажу або періоду строкової служби, відповідачі мали право отримати будь-які необхідні документи або інформацію, а не відмовляти йому у зарахуванні стажу та у призначенні пенсії.

До того ж, разом із відзивом на позов відповідачем 2 було надано копії матеріалів пенсійної справи позивача серед яких наявна довідка Запорізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16.05.2023 №70 про підтвердження періоду строкової служби ОСОБА_1 з 24.11.1989 по 13.12.1991.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1, у редакції на час подання заяви про призначення пенсії, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №22-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку № 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, а отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Вирішуючи заявлений спір, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, проте обов`язок виплати пенсії, залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписамист.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 ОСОБА_1 період його роботи з 08.02.2006 по 07.02.2007, а до загального стажу період його роботи з 28.07.1992 по 28.07.1993 та період строкової військової служби з 24.11.1989 по 13.12.1991, призначити ОСОБА_1 . Пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2023, відповідача 2 здійснити її виплату, що є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно з частинами 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким прийнято спірне рішення.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код. ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2023 №34 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії та зарахуванні стажу за його заявою за призначенням пенсії від 03.05.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 08.02.2006 по 07.02.2007 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, а також до загального стажу період його роботи з 28.07.1992 по 28.07.1993 та період строкової військової служби з 24.11.1989 по 13.12.1991, та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 призначену з 01.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім грн 88 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова