Справа № 120/8345/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 серпня 2023 р. Справа № 120/8345/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі Відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в призначенні пенсії за №77 від 08.03.2023.

З метою зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати пенсію за віком з 01.03.2023 та зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 14.12.1995 по 15.05.1997, з 15.05.1997 по 08.08.2000, та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 19.06.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

07.07.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог. По суті позовних вимог Відповідач вказав, що Позивачка 01.03.2023 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058. Вік заявниці на момент звернення - 60 років.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, а також за відомостями, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, до страхового стажу зараховано 25 років 06 місяців 06 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період трудової діяльності з 14.12.1995 по 15.05.1997, з 15.05.1997 по 08.08.2000, оскільки відсутня дата та номер наказу про звільнення з роботи (період роботи з 01.01.1999 по 08.08.2000 зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування);

період, коли Позивачка не працювала та доглядала за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження дитини НОМЕР_1 від 16.01.1982 прізвище матері зазначено « ОСОБА_2 », а згідно з паспортом Позивачка « ОСОБА_3 ».

Відповідач зазначає, що для зарахування наведених періодів (з 14.12.1995 по 15.05.1997, з 15.05.1997 по 08.08.2000) необхідно надати уточнюючі довідки з підприємства у відповідності до вимог Порядку №637. Для зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку необхідно надати документи про зміну прізвища.

Оскільки необхідні документи Позивачкою надані не були, тому враховуючи наявний страховий стаж, право на пенсійну виплату у Позивачки виникне з 04.02.2026.

Також Відповідач вказує, що у разі зарахування вказаних періодів до страхового стажу, його тривалість не досягне необхідної, для призначення пенсії в 60 років.

Відтак, Відповідач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №77 від 08.03.2023 є правомірним та обґрунтованим, Позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відзив на адресу суду не направив, що не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, встановив наступне.

01.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнувши пенсійного віку 60 років, звернулася до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

За результатами розгляду вказаної заяви останнім було прийнято рішення №77 від 08.03.2023, яким відмовлено у призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Спірним рішенням трудової діяльності позивачки згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 :

- період трудової діяльності на посаді технічки в Цюрупинській районній адміністрації з 14.12.1995 по 15.05.1997 та період з 15.05.1997 по 08.08.2000 в Цюрупинській районній раді народних депутатів на посаді прибиральниці секретаріату, оскільки відсутня дата та номер наказу про звільнення з роботи (що складає в загальному 4 роки 7 місяців 27 днів);

- період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного вік, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини НОМЕР_1 від 16.01.1982 прізвище матері « ОСОБА_2 » згідно паспортних даних « ОСОБА_3 ».

Для зарахування періодів з 14.12.1995 по 15.05.1997 та з 15.05.1997 по 08.08.2000 відповідач 2 зазначив про необхідність надання уточнюючих довідок щодо підтвердження трудового стажу у Цюрупинській районній державній адміністрації та у Цюрупинській районній раді народних депутатів.

Для зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надати документи про зміну прізвища.

Відповідно до рішення про відмову в призначенні пенсії страховий стаж позивачки складає 25 років 06 місяців 06 днів без урахування вищезазначених періодів роботи, а для призначення пенсії за віком необхідний страховий стаж повинен складати 30 років. Тому у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Позивачка вважає рішення від 08.03.2023 року № 77 про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним та такими, що суперечать нормам чинного пенсійного законодавства, таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, тому звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами У країни.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ (далі - Закон від 09,07.2003 № 1058-ІУ).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІУ право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІУ).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІУ).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІУ).

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-ІУ особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, з вище зазначеного слідує, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-ІУ.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06,12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Відповідно до трудової книжки Позивачки у спірні періоди з 14.12.1995 по 15.05.1997 вона працювала на посаді технічки в Цюрупинській районній державній адміністрації, з 15.05.1997 по 08.08.2000 була прийнята на посаду по переводу прибиральниці секретаріату до Цюрупинської районної ради народних депутатів.

За доводами відповідачів, підставою для не зарахування до страхового стажу позивачки даних періодів слугувало те, що до записів трудової книжки не внесена дата та номер наказів про звільнення з організації.

Оцінюючи такі доводи, суд зазначає таке.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301 (301-93-п) "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства. Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, а також внесення до неї записів, є підприємство роботодавець.

Відповідно до висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 06 березня 2018 року по справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18), положеннями Закону №1058-ІУ підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження Факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Отже, записи про спірні періоди роботи у трудовій книжці позивачки не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містить печатки. Підстави відмови в рішеннях про відмову в призначенні пенсії Позивачці, на що посилається відповідач, не є тим недоліком, який може стати наслідком порушення конституційного права Позивачки на пенсійне забезпечення, а відтак періоди трудової діяльності з 14.12.1995 по 15.05.1997 та період з 15.05.1997 по 08.08.2000 мають бути зарахований їй до загального страхового стажу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 року по справі №490/123 92/16-а.

Серед іншого, матеріалами справи підтверджується, що Позивачка для підтвердження даних періодів зверталася до Державного архіву в Херсонській області щодо надання уточнюючих довідок про період її роботи в Цюрупинській районній адміністрації та у Цюрупинські районній раді народних депутатів.

На звернення заявниці Херсонська районна державна (військова) адміністрація листом від 19.04.2023 року повідомила, що у зв`язку з окупацією Лівобережної частини Херсонської області, архівний відділ районної державної (військової) адміністрації не має змоги надати для встановлення пенсії підтверджуючих документів про трудовий стаж роботи у вказаних місцях установ за вказані періоди.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що наведена у постановах від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

За позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою Позивачки, то відмова про не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 14.12.1995 по 15.05.1997 та період з 15.05.1997 по 08.08.2000 є протиправною.

Щодо зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, відповідно до заяви про призначення Позивачці пенсії нею було надано свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, трудова книжка.

Згідно із свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_1 прізвище матері вказано « ОСОБА_2 ». Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.10.1983 прізвище Позивачки змінено з « ОСОБА_2 » на дівоче прізвище « ОСОБА_4 ».

В трудовій книжці містяться відомості щодо прізвища Позивачки « ОСОБА_4 », у якій в установленому порядку внесено зміни на «Рожук» та зроблено відмітку у лівому верхньому кутку про зміну прізвища на « ОСОБА_3 » на підставі паспорту НОМЕР_3 , виданого 21.05.1985 у Вінницькому районі та свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 06.04.1985, яке долучалось до заяви про призначення пенсії.

Так, додатковими доказами доводиться зміна прізвища Позивачки, а саме витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Проте, даний витяг датований 20.04.2023 на запит/заяву від 17.04.2023, що вказує на те, що на дату постановлення спірного рішення від 08.03.2023, такий доказ був відсутній.

Проте, вищеописані докази, а саме свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб та трудова книжка у якій внесені чітко записи про підставу зміни прізвища позивача, які надані останньою із заявою для призначення пенсії є достатніми та допустимими для їх урахування.

Відтак, суд погоджується з доводами позивачки, що відповідачами не надано жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи їй у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду, вони діяли обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи.

За наведених встановлених обставин, суд вважає, що вимоги щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в призначенні пенсії за №77 від 08.03.2023 є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Щодо похідної вимоги про зарахування до страхового стажу періоди роботи з 14.12.1995 по 15.05.1997, з 15.05,1997 по 08.08.2000 та період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, та призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2023, то суд виходить з наступних мотивів.

Так, Відповідач 1, заперечуючи щодо позовних вимог у відзиві вказав, що у разі зарахування вказаних періодів до страхового стажу, його тривалість не досягне необхідної, для призначення пенсії в 60 років.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-ІУ особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З аналізу наведеного для призначення пенсії необхідно сукупність двох складових. Зокрема, досягнення особою віку 60 років та наявність у неї 30 років страхового стажу.

Відповідно до матеріалів справи до страхового стажу Позивачки зараховано 25 років 06 місяців 06 днів. При цьому, до страхового стажу не зараховано період з 14.12.1995 по 08.08.2000, що додатково становить понад 4 роки 7 місяців та 27 днів страхового стажу та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно, в сукупності загальний страховий стаж Позивачки в такому разі переважає необхідний мінімум для призначення пенсії в 30 років.

Таким чином наразі в позивачки наявні умови, як вік 60 років, так і стаж понад 30 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав позивачки слід зобов`язати Відповідача 1 зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 14.12.1995 по 15.05.1997, з 15.05,1997 по 08.08.2000 та період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, та призначити пенсію з дати звернення до пенсійного органу.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №227/3208/16-а.

Статтями 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов задоволено, то на користь позивача слід стягнути витрати щодо сплати судового збору із відповідачів пропорційно в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 77 від 08 березня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 14.12.1995 по 15.05.1997, з 15.05,1997 по 08.08.2000 та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 01.03.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 536, 80грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 536, 80грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21000)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна