Справа № 460/2096/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/2096/23 пров. № А/857/5280/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В. у м. Рівне у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №460/2096/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просила:

- визнати протиправною відмову, викладену листом №1700-0307-8/3787 від 17 січня 2023 року, у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до пункту д) частини четвертої статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, як дружині, незалежно від віку і працездатності, якщо вона зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює;

-зобов`язати призначити та виплатити з 26 липня 2022 року пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту д) частини четвертої ст.30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, як дружині, незалежно від віку і працездатності, якщо вона зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягали 8-річного віку, і не працює.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апелдяційної скарги зводяться до відсутності правових підстав для призначення пенсії позивачу по втраті годувальника на заявлених нею умовах. Вказує на недання позивачем повного пакету документів для призначення пенсії, а саме копії свідоцтва про шлюб. Згідно доводів скаржника, проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує становище неодруженої сімейної пари як подружньої. Право на призначення пенсії у зв`язку з вратою годувальника мають чоловік або жінка, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку з втратою годувальника.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції в приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 1985 року народження, та ОСОБА_2 , 1994 року народження, з березня 2019 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджено рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.10.2022 у справі №570/3239/22, та мають спільну дочку - ОСОБА_3 , 2019 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув, причина смерті - поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджено: сповіщенням сім`ї №1/5853 від 27.07.2022, довідкою про причину смерті №1709 від 25.07.2022, витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол №1280 від 06.10.2022), свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 02.08.2022 (а.с.10-13).

Позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як дружина, незалежно від віку і працездатності, якщо вона зайнята доглядом за дитиною, яка не досягла 8-річного віку, і не працює.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 17.01.2023 відмовило в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у зв`язку з неподанням свідоцтва про шлюб з загиблим ОСОБА_2 .

Позивач, вважаючи відмову пенсійного органу у пенсії в разі втрати годувальника відповідно до пункту д) частини четвертої статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, як дружині, незалежно від віку і працездатності, якщо вона зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює протиправною, звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, процедури призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзацу третього ст.1 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Тобто, вказаний закон передбачає безумовну гарантію особам, які є членами сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали безвісти, отримати право на пенсію в разі втрати годувальника.

Умови призначення пенсій в разі втрати годувальника встановлені ст.29 Закону України №2262-XII.

Так, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Суд перщшої інстанції при задоволенні позховних вимог врахував прямі докази причин загибелі особи військовослужбовця, а саме: у зв`язку з вогнепальним пораненням у бою за Батьківщину під час ведення бойових дій в результаті артилерійського обстрілу з боку противника.

В абзаці першому ст.30 Закону України №2262-XII зазначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Тобто, за загальним правилом право на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника мають саме непрацездатні члени сімей відповідної категорії військовослужбовців, якщо вони перебували на їх утриманні.

Водночас згідно з абзацом другим ст.30 Закону №2262-XII незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Тобто, перебування на утриманні годувальника не є обов`язковою умовою для вказаної вище категорії осіб. Орган Пенсійного фонду України зобов`язаний призначити пенсію вказаній категорії осіб. При цьому, для дружини або чоловіка військовослужбовця необхідною ознакою є факт загибелі чи втрата безвісти саме в період проходження служби або пізніше внаслідок визначеного тілесного ушкодження чи хвороби під час служби.

Згідно з Витягом із протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного з`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 12890 від 06.10.2022 причина смерті солдата ОСОБА_2 , 1994 року народження, пов`язана із захистом Батьківщини. На дату його загибелі в Україні діяв воєнний стан, його загибель під час захисту Батьківщини підтверджена матеріалами справи.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.10.2022 у справі №570/3239/22 встановлений факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з березня 2019 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Встановлені обставини свідчать, що ОСОБА_2 загинув у бою за Батьківщину в період фактичних сімейних відносин з позивачем - ОСОБА_1 . Факт проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу встановлено рішенням суду. Також матеріалами справи підтверджується, що у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася спільна дитина - ОСОБА_3 .

Також у ст.30 вказаного закону вказано, що непрацездатними членами сім`ї вважаються

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Щодо доводів відповідача щодо відсутності в пакеті документів позивача свідоцтва про шлюб, суд зазначає наступне.

Згідно з п.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1), заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У такому самому порядку подаються заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника. Якщо померлому годувальнику вже було призначено пенсію, заява про призначення пенсії у разі втрати годувальника подається до органу, що призначає пенсії.

Відповідно до п. 6. Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Перелік документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються вказаний у п.10 Порядку №3-1. Серед загальних: заява, копія свідоцтва про смерть годувальника, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні, документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев`ятим пункту 7 цього Порядку.

Додатково передбачені й інші документи в залежності від категорії осіб, про яких йде мова в ст.30 Закону №2262-XII.

Зокрема, для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), зазначеним у пунктах "б", "в", "д" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи:

-копія свідоцтва про шлюб;

-довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;

-копія трудової книжки або довідка органів державної податкової служби про облік платника податків - суб`єкта підприємницької діяльності (для осіб, зазначених у пункті "д" статті 30 Закону.

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), діду та бабусі, зазначеним у пунктах "б", "в", "г" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи:

довідка МСЕК (за наявності групи інвалідності);

копія свідоцтва про народження померлого годувальника або рішення суду про встановлення родинних стосунків;

довідка уповноваженого органу з місця проживання або рішення суду про перебування на утриманні померлого годувальника (для призначення пенсії вітчиму або мачусі).

Отже, документи, які мають бути подані для отримання відповідного виду пенсії, повинні підтверджувати особисті відомості заявника, родинні відносини з померлим військовослужбовцем та причину його смерті. Серед них, наприклад, подається копія свідоцтва про одруження, рішення суду про встановлення родинних стосунків тощо.

У цьому контексті судом апеляційної інстанції враховано, що такий вид документа, як рішення суду про встановлення родинних стосунків стосується саме виду рішення про встановлення факту, який має юридичне значення.

У ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

До пакету документів для призначення пенсії позивачу в разі втрати годувальника копія свідоцтва про одруження не вказана. Натомість додано зазначене вище судове рішення про встановлення факту проживання позивача із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюб з березня 2019 року по день смерті ОСОБА_2 . Тобто, відсутність свідоцтва про шлюб обґрунтована відсутністю факту безпосередньої реєстрації шлюбу в органах РАЦС України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно з ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Тобто, закон вважає сім`єю не лише шлюб.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Водночас у ст.74 СК України прирівнюються у правах на майно особи, які хоч і не мають зареєстрованого шлюбу, але тривалий час проживають та ведуть спільний побут, тобто мають фактичні шлюбні відносини. Так, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Крім того статтею 52 Конституції України та статтею 142 СК України визначено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також мають рівні права та обов`язки щодо батьків незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Крім того, в ст.30 Законі України №2262-XII йдеться про право на пенсію в разі втрати годувальника саме для членів сім`ї. Сімейний кодекс України не містить нормативного їх визначення, але, як вже було зазначено вище у ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, членом сім`ї вважається не лише та особа, яка перебуває у шлюбі.

Оскільки питання отримання пенсії не стосується прав та обов`язків подружжя, а в Порядку №3-1 та Закону №2262-XII законодавець не вживає словосполучення «один із подружжя», слово «шлюб», системний аналіз вказаних ч.3 ст.3 та ч.1 ст.21 СК України дозволяє дійти висновку, що особа, яка має фактичні шлюбні відносини, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, вважається дружиною або чоловіком відповідно одне одного. Дискримінування таких осіб порівняно з особами, що перебувають у зареєстрованому шлюбі не відповідатиме принципу верховенства права. Докази того, що загиблий не вважався годувальником позивача, відсутні.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про безпідставність неврахування відповідачем рішення суду, яким підтверджено фактичні шлюбні відносини позивача з загиблим військовослужбовцем, що є поважною причиною відсутності свідоцтва про шлюб в пакеті документів для призначення пенсії. Позивач мала законне сподівання на призначення вказаного виду пенсії з огляду на ст.30 Закону України №2262-XII щодо права членів сім`ї військовослужбовця, який загинув, на отримання пенсії в разі втрати годувальника, яку відповідач безпідставно не врахував у спірних правовідносинах.

Пенсійним органом не вказано на існування будь-яких інших об`єктивних та законних підстав для відмови позивачу у призначені пенсії на заявлених умовах.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України Рівненській області безпідставно відмовлено у призначенні пенсії позивачу в разі втрати годувальника

Тому, позовна вимога ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною, зобов`язання до вчинення дій є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визначення пенсійному оргагу зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію втраті годувальника відповідно до пункту д) частини червертої статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, як дружині, незалежно від віку і працездатності, якщо вона зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягали 8-річного віку, і не працює з дати виникнення права на її призначення - з 26.07.2022.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі №460/2096/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
Р. Б. Хобор