Справа № 640/20000/22
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року справа № 640/20000/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Клименка В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_7 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю:

представника позивача - Суровцов А.Ю.,

представника відповідача-1 (Військової частини НОМЕР_1 ) - ОСОБА_19,

представника відповідача-2 (Міністерства оборони України) - Матієнко О.Б.,

представника третьої особи - ОСОБА_20

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі -відповідач-1), Міністерства оборони України (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі - третя особа або ІНФОРМАЦІЯ_7), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання обов`язків зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до списків військової частини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до списків військової частини та видати відповідний наказ у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 за №611/25388;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невжиття заходів з розслідування нещасного випадку з військовослужбовцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку з військовослужбовцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України".

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що був призваний по мобілізації та направлений до військової частини НОМЕР_1 . У подальшому, під час військової служби перебував у приміщенні школи, в якій проводилось навчання щодо використання зброї. Під час такого навчання інший військовослужбовець, в результаті необережного поводження зі зброєю, завдав позивачу тяжкі тілесні ушкодження, у результаті чого позивач повністю втратив зір. Після проходження лікування та реабілітації позивач дізнався, що військова частина НОМЕР_1 не оформила належним чином його до списків особового складу військової частин, внаслідок чого не проведено розслідування випадку, що стався.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2022 (суддя Черникова А.О.) відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У подальшому, відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX, який набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

12.05.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної цієї справи, які за результатами автоматизованого розподілу (протокол від 12.05.2023) були передані на розгляд судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 прийнято справу до провадження, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27.06.2023; залучено до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_7 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів; витребувано докази від відповідача-1 та третьої особи.

Відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, оскільки військовослужбовець зараховується до списків особового складу відповідної військової частини у день прибуття та лише за фактом прибуття у військову частину. Водночас позивач так і не прибув до військової частини, доказів протилежного не надав, а тому відсутні підстави для зарахування його до списків особового складу військової частини та, відповідно, для проведення розслідування нещасного випадку. Відповідач-1 стверджує, що у приміщенні школи підрозділи військової частини не розташовувалися, а будь-яких бойових наказів або розпоряджень позивачу не надавалося.

Відповідач-2 також заперечив проти позовних вимог, у відзиві на позов зазначив, що він не є належним відповідачем щодо пред`явлених позовних вимог, оскільки зарахування військовослужбовця до особового складу військової частини належить до повноважень відповідної військової частини, а не Міністерства оборони України. Самостійних позовних вимог до Міністерства оборони позовна заява не містить.

Третя особа надала пояснення щодо позову, в яких зазначає, що позивача 01.03.2022 було поставлено на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02.03.2022 ОСОБА_1 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації було виключено з обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7. На виконання Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_1 02.03.2022 був призваний на військову службу під час мобілізації та направлений до військової частини НОМЕР_1 . Витяг про зарахування позивача до зазначеної військової частини не надходив. Поіменний список з військової частини про зарахування ОСОБА_1 також не надходив.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 витребувано докази від Військової частини НОМЕР_1 , від ІНФОРМАЦІЯ_7, від Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військово-клінічний госпіталь», а також викликано у судове засідання свідків.

У судових засіданнях 27.06.2023, 20.07.2023, 31.07.2013 позивач та його представник підтримали позов та просили суд його задовольнити. Представники відповідачів заперечували проти задоволення позову та просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи не висловив своєї позиції щодо позову, проте вказав, що надані документи свідчать про направлення позивача для проходження військової служби до відповідача-1.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 , що виданий 12.07.2021 органом 4812 (т.1, а.с. 36).

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.03.2022 №44/М1 «Про зарахування в запас та присвоєння військового звання «СОЛДАТ ЗАПАСУ» військовозобов`язаний ОСОБА_1 зарахований в запас з присвоєнням військового звання «СОЛДАТ ЗАПАСУ», ВОС-100915А (т.1, а.с. 87).

Факт визнання позивача придатним до військової служби та зарахування призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_7 у запас РТЦК та СП також підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , яке було видано ІНФОРМАЦІЯ_7 01.03.2022 (т.1, а.с.8).

Відповідно до витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.03.2022 №45/М1 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» солдата ОСОБА_1 призвано по мобілізації 02 березня 2022 року до військової частини № НОМЕР_1 (т.1, а.с. 88).

Відповідно до виписного епікризу Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3690 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в клініці щелепно-лицевої хірургії та стоматології з 21.03.2022 по 12.06.2022. Основний діагноз: МВТ (21.03.2022): ВЧМТ, забій головного мозку з вогнищами забоїв в базальних відділах лобної ділянки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення середньої зони обличчя, багатоуламковий перелом верхньої щелепи по типу Ле-Фор ІІ, перелом гранчастої, багатоуламковий перелом з серединним зміщенням верхньої, внутрішньої та нижньої стінок орбіт із руйнацією очного яблука лівого ока, обох стінок фронтальної пазухи, перелом кісток носу. Рвано-забійна рвана рана нижньої та верхньої повік. Контузія важкого ступеня, частковий гемофтальм, субретинальний та субхореоідальний крововилив, садна повік правого ока (т.1, а.с.10).

Після проходження лікування позивача визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0000093, зареєстрованому 21.03.2022 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за частиною другою статтею 414 Кримінального кодексу України за фактом порушення поводження зі зброєю з боку члена Територіальної оборони м. Києва ОСОБА_2 , який 21.03.2022, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок необережного поводження з гранатометом загинув на місці та наніс поранення двом членам Територіальної оборони, що підтверджується витягом з ЄРДС від 14.04.2022 (т.1, а.с.56).

З матеріалів досудового розслідування позивач дізнався, що військова частина НОМЕР_1 не зарахувала його до списків особового складу військової частини, а також не провела розслідування нещасного випадку, що стався.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невключення позивача до списків особового складу військової частини та непроведення розслідування нещасного випадку, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною третьою та четвертою статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Цим Законом гарантуються військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, в тому числі передбачає охорону здоров`я, медичну допомогу військовослужбовців, а також відповідну допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності внаслідок поранення при виконанні обов`язків військової служби.

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону України №2232-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до положень частин другої, третьої статті 2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону Закон №2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

У спірних правовідносинах матеріалами справи підтверджується, що позивач є громадянином України, що призваний на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.03.2022 №45/М1 та направлений 02.03.2022 до Військової частини № НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Суд звертає увагу, що у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , яке було видано ІНФОРМАЦІЯ_7 01.03.2022 №45361 ОСОБА_1 у пункті 12 проставлена відмітка «02.03.2022 призваний по мобілізації» з проставленням підпису військового комісара та печатки ІНФОРМАЦІЯ_7, а в пункті 13 «Відмітки про військовий облік» проставлений штамп про зняття з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 02.03.2022 з проставленням підпису відповідальної особи.

Вказане додатково підтверджує, що позивача втратив статус військовозобов`язаного 02 березня 2022 та цього ж дня набув статусу військовослужбовця.

Тому позивач уважається таким, що почав проходження військової служби 02.03.2022, а відтак держава гарантує соціальний і правовий захист позивача як військовослужбовця відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що позивач має статус військовослужбовця (тобто проходив військову службу) 21 березня 2022 року, коли стався нещасний випадок.

Для правильного вирішення спору необхідно також дослідити процедуру переміщення військовослужбовця з районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до відповідної військової частини.

На час виникнення спірних правовідносин організацію і порядок обліку в мирний час і в особливий період осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, курсантів і працівників Збройних Сил України (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях, на кораблях і в підрозділах; завдання і види обліку, призначення облікових документів, порядок їх складання і ведення; обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу; порядок персонального обліку безповоротних втрат особового складу в особливий період; порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу і облікових документів визначала Інструкція з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України

12 червня 2014 р. за № 611/25388 (Наказ №333 від 26.05.2014 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 280 від 15.09.2022).

Згідно з пунктом 6.1 глави 6 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333 (далі - Інструкція №333), яка була чинною станом на березень 2022 року, військовослужбовці, які переміщуються по службі з одних військових частин до інших під час прямування до них, враховуються як поповнення відповідно до пунктів 6.2-6.10 цієї глави.

Відправлення поповнення здійснюється у складі команд. Особи, персонально переміщені по службі з одних військових частин до інших, відправляються до місця служби одиночним порядком.

Відповідно до пункту 6.2 глави 6 Інструкції №333 під час відправки поповнення з одних військових частин до інших у складі команди на всіх відправлених обов`язково мають бути такі документи:

- іменний список на відправлених - у начальника (старшого) команди;

- військово-перевізні документи на кожного військовослужбовця;

- документи, що посвідчують особу військовослужбовця, - на руках у кожного військовослужбовця;

- обліково-послужна картка сержантів і солдатів (крім офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу), службова картка і медична книжка - у начальника (старшого) команди в опечатаному пакеті;

- продовольчий і речовий атестати, грошовий атестат або розрахункова книжка на кожного військовослужбовця - у начальника (старшого) команди або на руках у кожного військовослужбовця.

За приписами пункту 6.3 глави 6 Інструкції №333 під час відправки одиночним порядком у кожного військовослужбовця повинні бути: припис, документи, що посвідчують особу військовослужбовця, військово-перевізні документи, продовольчий і речовий атестати, грошовий атестат (розрахункова книжка), а в опечатаному пакеті - обліково-послужна і службова картки, медична книжка. У приписах офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу вказується, коли, кому та за яким вихідним номером вислано їх особову справу.

Згідно з пунктом 6.5 глави 6 Інструкції №333 іменний список на поповнення (додаток 30), відправлене з однієї військової частини до іншої у складі військової команди, складається у трьох примірниках. Перший та другий примірники Іменного списку на поповнення вручаються начальнику (старшому) команди, а третій примірник підшивається до справи військової частини.

Іменний список на поповнення підписується начальником штабу військової частини і засвідчується гербовою печаткою за умовною назвою. При передачі особового складу до пункту прийому поповнення перший примірник Іменного списку на поповнення передається особі, яка приймає поповнення, а другий примірник підписується тим, хто здає, і тим, хто приймає особовий склад, засвідчується гербовою печаткою військової частини, яка приймає поповнення, після чого разом з актом (пункт 6.8 цієї глави) повертається до військової частини, з якої прибув особовий склад.

Представником третьої особи надано до матеріалів справи копію третього примірнику поіменного списку військовозобов`язаних та резервістів, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_7 до команди № НОМЕР_1 у зв`язку з призовом за мобілізацією (т.1, а.с.167).

Відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних та резервістів, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_7 до команди № НОМЕР_1 у зв`язку з призовом за мобілізацією, ОСОБА_1 у складі команди з двома іншими військовослужбовцями направлений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

У пункті 2 цього поіменного списку «Пункт призначення (пункт зустрічі)» зазначено, що пунктом призначення є ПЗП в/ч НОМЕР_1 », що означає пункт збору поповнення військової частини НОМЕР_1 . У списку також зазначено порядок відправки - «автотранспортом». Вказано, що команда продовольством не забезпечена.

Ключовим питанням у даній справі є встановлення обставин того, куди прибув відправлений ІНФОРМАЦІЯ_7 військовослужбовець ОСОБА_1 та чому позивач не був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , до якої він був направлений згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.03.2022 №45/М1 та поіменним списком військовозобов`язаних та резервістів, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_7 до команди № НОМЕР_1 .

Щодо обставин прибуття військовослужбовця ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 суд зазначає, що відповідач-1 (в/ч НОМЕР_1 ) заперечує як факт прибуття військовослужбовця ОСОБА_1 до пункту призначення в/ч НОМЕР_1 , так і факт розміщення підрозділів в/ч НОМЕР_1 на території школи №200 в м.Києві, де стався нещасний випадок з ОСОБА_1 .

Як пояснив у судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_7, на початку введення військового стану в Україні з ранку 24 лютого 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 добровільно з`явились сотні чоловіків з метою мобілізації, робота ІНФОРМАЦІЯ_7 по мобілізації тривала цілодобово. Представник третьої особи щодо обставин справи пояснив у судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_7 сформував та направив команду до військової частини НОМЕР_1 . Представник третьої особи пояснив, що зазначення у наданому суду поіменному списку такого порядку відправки як автотранспорт не означає, що автотранспорт фактично використовувався. У цьому випадку пункт призначення в/ч НОМЕР_1 розташовувався у школі №149 в місті Києві, яка територіально є сусідньою будівлею ІНФОРМАЦІЯ_7, а тому автотранспорт було недоречно використовувати з огляду на очевидну близькість пункту призначення з центром відправки. В даному випадку військовослужбовці направлялись до школи №149 в місті Києві самостійно, де тимчасово розташовувалися підрозділи військової частини НОМЕР_1 (друга назва якої - ІНФОРМАЦІЯ_9). Також представник третьої особи пояснив, що складання розписки військової частини, до якої направлено військовослужбовців, не передбачено, оскільки військова частина повинна самостійно повернути до ТЦКСП другий примірник поіменного списку. Проте в умовах початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України в 80% випадків другий примірник поіменного списку не повертається до ТЦКСП, що не означає, що військовослужбовці не прибувають до військових частин, куди їх направлено. В даному випадку другий поіменного списку не був повернутий військовою частиною НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З урахуванням зазначеного поіменного списку, а також пояснень ІНФОРМАЦІЯ_7, можна зробити висновок, що зазначений пункт призначення «ПЗП в/ч НОМЕР_1 » (тобто, пункт збору поповнення військової частини НОМЕР_1 ) знаходився у приміщенні школи №149 м. Києва, яка знаходиться поруч з будівлею ІНФОРМАЦІЯ_7. Тому можна вважати, що позивач належним чином прибув 02.03.2022 до військової частини НОМЕР_1 , а тому така військова частина була зобов`язана зарахувати його до списків особового складу військової частини.

В судовому засіданні 20.07.2023 судом оглянуто Історію організаційного будівництва та розвитку Кадру 130 окремого батальйону територіальної оборони, відповідно до наданого для огляду в судовому засіданні документу, який містить гриф «Для службового користування» і не підлягає копіюванню, з 24.12.2021 введено в дію штат №05/194-КАДР Окремого батальйону територіальної оборони на підставі спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.12.2021 №Д-321/10/дск. Відповідно до наданої Історії організаційного будівництва та розвитку Кадру 130 окремого батальйону територіальної оборони, 130-й окремий батальйон територіальної оборони є закритим найменуванням в/ч НОМЕР_1 .

Під час розгляду справи відповідачем-1 визнаний і не заперечувався факт того, що 130-й окремий батальйон територіальної оборони є закритим найменуванням в/ч НОМЕР_1 .

З метою дослідження обставин справи, зокрема, що сталися 21.03.2022, а також пов`язаними з цим випадком іншими подіями, суд у судовому засіданні 27.06.2023 допитав як свідка позивача, ОСОБА_1 (за згодою), який повідомив суду, що проживав до війни у м. Нова Каховка Херсонської області, де працював охоронцем. У 2021 році виїхав на заробітки до Польщі. Після початку війни 24.02.2022 виявив бажання стати на захист Батьківщини та хотів поїхати до Херсонської області, але вона була вже окупована. У зв`язку з цим позивач поїхав до м. Києва, куди прибув потягом приблизно 26.02.2022. У територіальну оборону міста Києва позивача одразу на залізничному вокзалі не оформили, оскільки він не був мешканцем міста Києва (зареєстрований у місті Нова Каховка). На залізничному вокзалі м.Києва позивач пробув декілька днів, оскільки була довготривала комендантська година і з території залізничного вокзалу нікого не випускали. У подальшому після закінчення комендантської години позивач 01.03.2022 відправився до ІНФОРМАЦІЯ_7, де його швидко прийняли на військову службу за мобілізацією, оскільки позивач мав досвід служби у добровольчому батальйоні у складі АТО. В ІНФОРМАЦІЯ_7 при оформленні документів позивачу повідомили, що він піде до ОСОБА_3 , з чого позивач зрозумів, що це прізвище командира батальйону, до якого позивача направляють на військову службу. При цьому позивач не був обізнаний із найменуванням військової частини, до якої позивача було направлено, тільки повідомлено про необхідність прослідувати до школи, яка знаходилась поруч із ІНФОРМАЦІЯ_10. Позивач пояснив, що в той же день 01.03.2022 він прослідував до школи у супроводі озброєного чоловіку з військомату.

Позивач пояснив, що 02.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_7 видав йому тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , оригінал якого надав для огляду у судовому засіданні, на якому у канцелярії поставили штамп про зняття з обліку військовозобов`язаного у зв`язку з направленням на військову службу.

Надалі, позивачу наказали прибути до школи, яка розміщена поруч із будівлею військомату, де наразі дислокується військова частина (номер школи позивач не пам`ятає). По прибуттю до школи 01.03.2022 позивач спілкувався з чоловіком, який показав де можна розміститися. Поряд з позивачем було 30-40 осіб з військової частини, які також розміщались у школі. В цій школі позивач разом із іншими військовослужбовцями проходив підготовку, заняття проводились кожен день, мешкали військовослужбовці в аудиторіях, було організовано харчування. На питання суду, хто визначав дії військовослужбовців, які перебували у школі, позивач відповів, що дії військовослужбовців визначав чоловік на ім`я ОСОБА_5 , позивний « ОСОБА_6 », який був у військовій формі, він віддавав накази і розпорядження, доводив до відома щоденний графік навчання, всі сприймали його як заступника командира.

02.03.2022 у школі пройшли збори. Їх проводив заступник командира з позивним « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». На зборах повідомили, що будуть проводитися навчання.

Приблизно 05-06.03.2022 позивач разом з іншими військовослужбовцями переїхали в приміщення школи №200 м. Києва, де навчання проходили кожен день. Військовий одяг позивач купляв самостійно, зброю не видавали.

Позивач пояснив, що він зрозумів, що потрапив до ІНФОРМАЦІЯ_6. Заступник командира, який віддавав накази та керував військовослужбовцями, наказав, що у разі виїзду до міста на блокпостах представлятися «зі ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Заступник командира з позивним « ІНФОРМАЦІЯ_5 » цілодобово перебував з військовослужбовцями в приміщенні школи, спочатку школи біля Солом`янського ТЦК та СП, потім у школі №200.

21.03.2022 зранку було шикування, потім до школи прибули інструктори для проведення навчання, всіх поділили на групи приблизно по 10 осіб і розвели по класах. В шкільному класі була наявна різноманітна зброя, розказували як розібрати та зібрати автомат. Позивач навчався збирати і розбирати автомат, після чого відійшов в інший бік аудиторії. Позивач повідомив, що подальші події не пригадує, але прийшов до тями через 10 днів. В очах була темрява, лікарі повідомили, що позивач був у комі внаслідок тяжкого поранення, внаслідок якого втрачено зір на обидва ока. Після двомісячного лікування у військовому госпіталі позивач був направлений силами волонтерів на реабілітацію до Німеччини, де йому повідомили, що зір так і не буде відновлено.

Окремо позивач зазначив, що розумів з самого початку, що проходить військову службу, чітко виконував накази працівників ІНФОРМАЦІЯ_7, які йому зазначили місце, до якого необхідно прибути для проходження військової служби. У подальшому, також сумлінно виконував усі вказівки та накази осіб, які представлялися особами командного складу. До самого розташування військової частини НОМЕР_1 позивач дійсно не прибував, і де вона знаходиться не знає. Проте усвідомлював, що в школі розміщені військовослужбовці, які проходять військову службу і наразі проходять підготовку. Під час тих 20 днів, які позивач провів у школі вважав, що військова частина, до якої його було направлено, тимчасово розташовувалася у школі, а оформлення документів має певні складнощі через хаотичний стан на початку війни. Також позивач засвідчив, що приблизно 30 осіб зі школи, з якими проживав і позивач, їздили до військової частини з метою оформлення документів, проте позивач захворів, його було ізольовано в інше приміщення у школі і він не зміг поїхати разом з іншими особами.

Суд також вважає за необхідне навести у рішенні суду показання свідків, які були відібрані слідчим Державного бюро розслідувань у школі №200 в м.Києві одразу після інциденту 21.03.2022 (т.1, а.с. 59-67).

Так, слідчим було допитано ОСОБА_7 , який був командиром відділення протитанкового взводу ВЧ НОМЕР_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9). 21.03.2022 перебував на заняттях з вогневої підготовки у школі №200 (м. Київ, вул. Семашко, 9). Приблизно о 14:15 ОСОБА_7 разом з іншими особами вивчав гранатомет АТ-4, для чого декілька хвилин тримав у руках гранатомет, а потім передав його іншій особі. Надалі, раптово пролунав вибух, після чого втратив орієнтування та отримав легку форму контузії.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_8 слідує, що станом на 24.03.2022 не приписаний до жодної з військових частин, але йому відомо, що буде проходити службу у військовій частини НОМЕР_4 , яка наразі формується. 21.03.2022 приблизно о 14:00 проходило заняття з вогневої підготовки, де вивчалися способи приведення зброї в бойову готовність. Зненацька пролунав вибух, перед яким особа бачила, що інструктор показував порядок приведення в бойове положення гранатомета АТ4, а сам гранатомет тримав ОСОБА_7 . Такі самі свідчення навів ОСОБА_9 , який теж повідомив, що поки що не приписаний до жодної військової частини.

Разом з тим свідок ОСОБА_8 у своїх свідченнях повідомив, що біля столу з гранатометом було приблизно 5-10 чоловік (інструктор, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші) та те, що в наслідок вибуху травми отримали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Зазначені особи були допитані у ході судового розгляду як свідки.

Так, у судовому засіданні 20.07.2023 свідок ОСОБА_7 повідомив, що 24.02.2022 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7, де в той же день був оформлений офіцером взводу призову ІНФОРМАЦІЯ_7. Свідок брав участь у створенні розвідувального батальйону (номер частини не було відомо). Свідок повідомив, що людей оформлювали в 130-й батальйон по спискам. Свідок повідомив, що у групі інших осіб йог повезли до будівлі Солом`янської РДА, де розміщувалась військова частина НОМЕР_1 . Там кожен писав заяву про зарахування до списків військової частини. Свідок був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 з 09.03.2022. У цей день (09.03.2022) свідка та інших осіб збирали для написання відповідних заяв та оформлення документів для зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_1 , але в той день ОСОБА_1 захворів, у зв`язку з чим його ізолювали від інших осіб, та він не поїхав з усіма для оформлення документів.

Разом з тим, свідок повідомив, що дійсно проходив службу і проживав в одному приміщенні з ОСОБА_1 - спочатку у школі №149 м. Києва, а потім - у школі №200 м. Києва, в якій і стався 21.03.2022 нещасний випадок. У школі №200 м. Києва ОСОБА_7 разом із ОСОБА_1 проходив спеціальну бойову підготовку (тактичну, фізичну, топографічну). Після нещасного випадку усіх, хто перебував тоді у школі, перемістили до м. Боярка Київської області. Свідок також повідомив суду, що у зв`язку з тим, що 24.02.2022 його було призначено на посаду до ІНФОРМАЦІЯ_7, а в подальшому 09.03.2022 зараховано й до списків в/ч НОМЕР_1 він самостійно звернувся для врегулювання цієї ситуації, тому в подальшому було зроблено запис про виключення зі списків в/ч НОМЕР_1 .

Аналогічні обставини у судовому засіданні 20.07.2023 повідомив також свідок ОСОБА_13 , який зазначив, що разом з ОСОБА_1 перебував 21.03.2022 на навчанні у школі №200 м. Києва, де і стався нещасний випадок. Свідок також наголосив, що у зв`язку з важкою ситуацією у країні існували певні труднощі під час оформлення документів та зарахування до списків особового складу в/ч. Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що з перших днів війни цілодобово перебував разом із ОСОБА_1 в приміщенні школи №149, потім військових було переміщено до школи №200 м.Києва. Дії військовослужбовців визначав командир ОСОБА_14 , позивний « ОСОБА_6 », був у військовій формі, він віддавав команди і розпорядження, визначав дії військовослужбовців під час навчання, доводив до відома щоденний графік навчання. Зі слів вказаної особи було відомо, що військовослужбовці, які проживали в приміщенні школи та проходили навчання, належать до ІНФОРМАЦІЯ_6. Свідок підтвердив, що позивача оголошували у списках 30-40 людей, які мали поїхати до військової частини НОМЕР_1 для оформлення, проте через хворобу ОСОБА_10 не зміг поїхати. Самого ОСОБА_13 було зараховано до списків в/ч НОМЕР_4 тільки 14.04.2022, до цього часу грошове забезпечення ОСОБА_13 не отримував та до списків військової частини зарахований не був.

У судовому засіданні 20.07.2023 був допитаний свідок ОСОБА_15 , який повідомив, що 02.03.2022 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_16 зазначив, що знає позивача, а також ОСОБА_7 , з яким разом цілодобово проходили військову службу і навчання спочатку у школі №149, а потім надійшов наказ переміститися до школи №200. Особа, яка наказала переміститися до іншого місця дислокації, не представилася, це був чоловік у військовій формі. У день нещасного випадку 21.03.2022 був в одному приміщенні з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Свідок також отримав поранення та перебував у госпіталі, але після лікування повернувся на службу 19.05.2022. Свідок зауважив, що так само як і позивач, він не був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , грошове забезпечення не отримував. Після лікування, у травні 2022 року був зарахований до особового складу до іншої військової частини - НОМЕР_4 . Свідок повідомив, що він знав, що групи по 30 осіб проходили оформлення до ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_1 повинен був бути оформленим до ІНФОРМАЦІЯ_6, але ОСОБА_1 захворів, а в подальшому 21.03.2022 стався нещасний випадок у школі. Свідок пояснив, що особа, яка віддавала накази і виконувала функції командира у школі - ОСОБА_14 (тел. НОМЕР_5 ), ця особа перед військовослужбовцями не представлялася, але всі сприймали його як командира. Саме ОСОБА_17 віддавав усі команди і накази на території школи, де проходили службу та навчання військовослужбовці. Сам свідок ОСОБА_15 не був оформлений до жодної з військових частин аж до 19.05.2022, відповідно до 19.05.2022 грошове забезпечення не отримував, був оформлений до в/ч НОМЕР_4 тільки 19.05.2022.

Суд звертає увагу, що назва військової частини НОМЕР_4 фігурує також і у лікарських документах, зокрема, у виписному епікризі №3690 було зазначено, що ОСОБА_1 , зі слів швидкої допомоги, був доставлений як солдат з військової частини НОМЕР_4 .

На запит суду Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічній госпіталь» у листі від 06.07.2023 №545/4/4475 (т.1, а.с. 161) повідомив, що направлення та супровідні документи при госпіталізації позивача були відсутні.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги можливе відношення позивача до військової частини НОМЕР_4 , оскільки з наявних у матеріалах справи документів встановлено, що військова частина НОМЕР_4 була тільки сформована у день нещасного випадку з ОСОБА_1 , а при госпіталізації жодних документів про відношення позивача саме до військової частина НОМЕР_4 не було надано.

Так, в матеріалах справи наявний лист військової частини НОМЕР_4 від 06.08.2022 № 1738, адресований територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві старшому слідчому третього слідчого відділу капітану Дмитру Алексенко, в якому зазначено, що військова частина НОМЕР_4 створена на виконання Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 19.03.2022 №Д-42/ДСК, Командир військової частини, призначений наказом Командуючого Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 20.03.2022 №187, прибув та приступив до виконання обов`язків командира частини до її формування (наказ Командира частини (по стройовій частині) від 21.03.2022 №1).

Отже, вказані обставини спростовують твердження відповідача-1 про можливу належність позивача до іншої військової частини НОМЕР_4 , формування якої тільки було розпочато 21.03.2022.

Варто зазначити, що зазначені свідки підтвердили, що вони, як військовослужбовці з 02 березня 2022 року були розміщені в школі №149 м.Києва, в подальшому 5-6 березня 2022 року переміщені до школи №200 м.Києва, де проходили військову службу у складі ІНФОРМАЦІЯ_6, оформлення документів про зарахування до списків особового складу військової частини відбувалось поступово, оскільки з огляду на високий рівень надходження добровольців у ті дні військові частини не встигали належним чином та у встановлений строк оформлювати відповідні документи та видавати накази. Свідки підтвердили, що існував список військовослужбовців, які мали бути направлені до військової частини НОМЕР_1 для написання рапорту про оформлення до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . При цьому, свідок ОСОБА_7 повідомив, що такий список формувався саме військовою частиною НОМЕР_1 , та в ній точно був зазначений ОСОБА_1 , який не зміг вчасно з`явитись для оформлення документів через хворобу.

Зазначені обставини також вказують на обізнаність командування військової частини НОМЕР_1 про відправлення до них поповнення військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_1 .

Враховуючи показання позивача як свідка, а також свідчення осіб, які були допитані слідчим Державного бюро розслідування в рамках кримінального провадження, а також свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 у ході розгляду даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що позивач, перебуваючи на військовій службі за мобілізацією, постійно перебував з 01.03.2022 на території школи №149 м. Києва, в подальшому 5-6.03.2022 був переміщений до школи №200 за адресою: АДРЕСА_1 , де проходив військову службу у складі ІНФОРМАЦІЯ_6, що є закритим найменуванням в/ч НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що в судовому засіданні 31.07.2023 за ініціативою військової частини НОМЕР_1 був допитаний як свідок ОСОБА_18 , який станом на лютий-березень 2022 року проходив військову службу на посаді начальника групи цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_1 та до компетенції якого входило проведення розслідувань відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України. Свідок ОСОБА_18 пояснив, що військова частина НОМЕР_1 станом на момент початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022 розміщувалась в підвальному приміщенні Солом`янської РДА. В коло посадових обов`язків свідка на цей момент входило проведення всіх службових розслідувань, пов`язаних із загибеллю та пораненням військовослужбовців. Свідок весь час з 24.02.2022 до 12.04.2022 перебував в підвальному приміщенні Солом`янської РДА за адресою розташування військової частини НОМЕР_1 , де виконував службові обов`язки. Свідок пояснив, що з 20.03.2022 до військової частини НОМЕР_1 не надходила інформація з медичних закладів, від правоохоронних органів про поранення військовослужбовця ОСОБА_1 . По наказах військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець ОСОБА_1 не проходив. Дізнався про військовослужбовця ОСОБА_1 з позовної заяви ОСОБА_1 , поданої у грудні 2022 року до суду. Правових підстав для проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 не було у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 у списках особового складу в/ч НОМЕР_1 . Свідок пояснив, що з 24.02.2022 у військовій частині НОМЕР_1 тривав активний процес зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 військовослужбовців з числа добровольців, проте до серпня 2022 року до в/ч НОМЕР_1 не направлено жодного військовослужбовця з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, про що свідку було відомо зі слів працівників відділу персоналу в/ч НОМЕР_1 .

Наведені у відзиві доводи військової частини НОМЕР_1 , що їх підрозділи не дислокувалися на території школи №200 м. Києва, на думку суду, є суперечливими, оскільки один з військовослужбовців, який 21.03.2022 перебував на навчанні разом з позивачем в одному приміщенні під час нещасного випадку був командир відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 . У ході судового розгляду зазначена особа підтвердила, що перебував разом з позивачем та багатьма іншими особами у приміщенні школи №149 та школи №200 м.Києва, де проходив бойове навчання. При цьому допитаний як свідок ОСОБА_7 повідомив, що дійсно була плутанина із його оформленням, оскільки спочатку він був призначений на посаду офіцера відділу призову ІНФОРМАЦІЯ_2 , але з перших днів березня 2022 року перебував у школі у складі ІНФОРМАЦІЯ_6 (в/ч НОМЕР_1 ), у списки якої був зарахований 09.03.2022. В подальшому ці суперечності були усунуті.

Тобто, за твердженнями відповідача-1 підрозділи в/ч НОМЕР_1 не розміщувалися у школі №200 м. Києва, проте вказані твердження військової частини НОМЕР_1 спростовуються свідченнями допитаних у судових засіданнях під час розгляду справи свідків ОСОБА_1 (позивача за згодою останнього), ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , які надали суду свідчення про постійне перебування на військовій службі за мобілізацією, з 01.03.2022 на території школи №149 м. Києва, в подальшому 5-6.03.2022 - на території школи №200 за адресою: АДРЕСА_1 , які усвідомлювали, що проходять військову службу у складі ІНФОРМАЦІЯ_6, що є закритим найменуванням в/ч НОМЕР_1 .

З огляду на це можна зробити висновок, що у приміщенні школи №200 м. Києва 21.03.2022 під час того, як стався нещасний випадок з ОСОБА_1 , перебували саме підрозділи військової частини НОМЕР_1 , з огляду на що можна встановити факт того, що позивач прибув до визначеного у наказі про мобілізацію місця проходження військової служби.

При цьому суд зазначає, що свідком ОСОБА_18 також не спростовані обставини перебування позивача як військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 в приміщенні школи №200 в місті Києва, адже такі обставини могли бути не відомі цьому свідку. При цьому судом встановлено, що станом як на 21.03.2022, так і на час розгляду справи позивач ОСОБА_1 , маючи статус військовослужбовця, не зарахований до списків жодної військової частини. Отже, на думку суду, свідчення ОСОБА_18 не спростовують висновків суду про фактичне перебування позивача на військовій службі у складі ІНФОРМАЦІЯ_6, що є закритим найменуванням в/ч НОМЕР_1 без зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 .

У свою чергу, пунктом 2.8 глави 2 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333 (чинна станом на 21.03.2022) передбачено, що зарахування до списків військової частини прибулого особового складу (прийом на роботу працівників) проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є:

для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця;

для працівників - особисті заяви про прийом на роботу з відповідним рішенням щодо прийняття їх на роботу.

Таким чином, відповідач-1 був зобов`язаний 02.03.2022, у день прибуття позивача до військової частини в/я НОМЕР_1 видати письмовий наказ по стройовій частини про зарахування до списків військової частини прибулого особового складу, у тому числі ОСОБА_1 .

Суд враховує пояснення відповідача-1, що без прийняття відповідного наказу позивач не може вважатися таким, що зарахований до списків особового складу військової частини. Суд також з розумінням ставиться до того, що у цей період існували певні об`єктивні труднощі із вчасним оформленням документів, що пов`язані із введенням воєнного стану та відсутності стабільної ситуації.

При цьому у рамках розгляду адміністративної справи судом не вирішується питання винуватості посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , натомість суд вбачає за необхідне з метою захисту прав та інтересів позивача як військовослужбовця, який набув статус військовослужбовця ще 02 березня 2022 року та проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 з цієї дати, отримати належний соціальний захист від держави, оскільки дотепер не отримує грошове забезпечення та не може користуватися пільгами, які передбачені для військовослужбовців.

Бездіяльність відповідача-1 можна пояснити тим, що у період повномасштабного вторгнення до вступу у лави Збройних Сил України звернулась велика кількість добровольців. Можливо, з метою збереження особового складу, а також з огляду на загальновідомість місць розташування військових частин, відповідні військові частини (в тому числі НОМЕР_1) перебували не тільки за місцем постійної дислокації, а також розміщували особовий склад в інших приміщеннях, в яких можливо було проводити навчання військовослужбовців.

Але ж законодавством не передбачено обов`язку військовослужбовця здійснювати контроль за веденням обліку та виданням відповідним командуванням військової частини усіх необхідних документів щодо зарахування до списків військової частини. Так само, військовослужбовець не може нести негативні наслідки за порушення командуванням військової частини порядку ведення воєнного обліку. Більш того, у ситуації, що склалася, держава, яка взяла зобов`язання забезпечувати усіма належними умовами військовослужбовця, переклала усі негативні наслідки виключно на військовослужбовця лише на підставі нескладення самою державою (відповідним органом - військовою частиною) необхідних документів.

Це є неприпустимим, оскільки таким чином військова частина НОМЕР_1 , достеменно знаючи про направлення до неї військовослужбовця ОСОБА_1 (що підтверджено показаннями свідків під час розгляду справи і самим позивачем, допитаним як свідок), з об`єктивних причин у визначений час не здійснила всіх необхідних дій для зарахування позивача до списків особового складу військової частини, а після того, як 21.03.2022 стався нещасний випадок, самоусунулася від проблеми та виправдовує свою бездіяльність тим, що позивач не був зарахований до списків особового складу цієї військової частини.

Разом з тим, позивач, перебуваючи на військовій службі, внаслідок події, що сталася 21.03.2022 (оцінку якій мають надати у межах досудового та службового розслідування) втратив зір повністю та отримав інвалідність першої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.06.2023 серії 12ААГ №476645, яка видана Івано-Франківською міською МСЕК.

Проте належні позивачу пільги та компенсації у статусі військовослужбовця позивач не може отримати з огляду на протиправну бездіяльність відповідача-1 щодо зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Суд також звертає на положення статті 24 Кодексу законів про працю України, яка передбачає, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Окрім цього, щодо можливості застосування судами положень Кодексу законів про працю до правовідносин у сфері захисту трудових прав військовослужбовця у випадках, якщо спеціальним законодавством не врегульовано спірні правовідносини, висловився Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 у справі №380/152/20.

У цьому випадку суд вважає, що спеціальним законодавством не врегульовано випадки, коли військовослужбовець фактично приступив до несення обов`язків військової служби у відповідній військовій частині, але командиром військової частини не було видано відповідний наказ про його зарахування до списків особового складу військової частини. Тому, на думку суду, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача суд констатує, що матеріалами справи підтверджено, що позивач, маючи документи про його направлення до військової служби НОМЕР_1 , прибув до місця дислокації підрозділів зазначеної військової частини та розпочав проходження військової служби з 02.03.2022. Проте, командир військової частини протиправно не видав відповідний наказ про зарахування позивача до списків особового складу військової частини, але допустив його до проходження військової служби, зокрема для проходження навчання. Обставини невиконання такого обов`язку не можуть нівелювати необхідність виконання такого обов`язку у подальшому, тим більше, після настання нещасного випадку.

Щодо позовної вимоги стосовно проведення розслідування нещасного випадку, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі - Інструкція №332).

Пунктом 1 розділу II Інструкції №332 встановлено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктами 2-3 розділу II Інструкції №332 визначено, що про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен (на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків. Нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Відповідно до пункту 5 розділу II Інструкції №332 командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний:

- негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1);

- у разі зникнення або смерті військовослужбовця внаслідок нещасного випадку протягом доби повідомити його батьків або близьких родичів;

- залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо), - протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері;

- якщо потерпілий військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини,- повідомити протягом доби через засоби зв`язку його командира та надіслати повідомлення за формою НВ-1;

- протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця;

- забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.

Пунктом 8 розділу II Інструкції №332 встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

- обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;

- скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).

Якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини (пункт 9 розділу II Інструкції №332).

Пунктом 18 розділу II Інструкції №332 передбачено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до В той же час, особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил визначено розділом V Інструкції № 332.

Військова частина НОМЕР_1 не надала доказів, що нею проводилось службове розслідування події, що сталася 21.03.2022, обґрунтовуючи це тим, що позивач не є військовослужбовцем цієї військової частини. Водночас у межах цієї справи встановлено протиправну бездіяльність відповідача-1 щодо неоформлення позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а тому суд приходить до висновку, що вимога стосовно розслідування нещасного випадку є похідною та прямо залежить від обов`язку зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на викладене обґрунтованими є також вимоги позивача, що обов`язок військової частини НОМЕР_1 після нещасного випадку, що стався 21.03.2022 у школі №200 м. Києва, була зобов`язана провести відповідне розслідування такого випадку, але такий обов`язок виконаний не був.

З огляду на викладене, військову частину НОМЕР_1 необхідно також зобов`язати провести розслідування нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем ОСОБА_1 .

У свою чергу, у задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України слід відмовити, оскільки спірні правовідносини щодо зарахування до списків особового складу та проведення службового розслідування стосуються виключно позивача та Військової частини НОМЕР_1 , до якої його було направлено та до якої він прибув для проходження військової частини, тоді як Міністерство оборони України не здійснювало жодних владних управлінських дій, рішень (бездіяльності) щодо позивача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

У судовому засіданні 31.07.2023 проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення суду складено 07.08.2023.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 02.03.2022 та видати відповідний наказ.

4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невжиття заходів з розслідування нещасного випадку з військовослужбовцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стався 21.03.2022 під час проходження ним військової служби у приміщенні школи №200 за адресою: АДРЕСА_1 .

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) призначити та провести розслідування нещасного випадку з військовослужбовцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), що стався 21.03.2022 під час проходження ним військової служби у приміщенні школи №200 за адресою: м.Київ, вул. Семашко, 9.

6. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.