Справа № 380/6262/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 серпня 2023 року ЛьвівСправа № 380/6262/23 пров. № А/857/6139/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Довгополова О.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заверухи О.Б., Довгополова О.М., Затолочного В.С. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Судовий розгляд вказаної заяви було призначено на 09:45 год. 01 серпня 2023 року.

Протокольною ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року оголошено перерву в судовому засіданні до 09:30 год. 08 серпня 2023 року у зв`язку із необхідністю надання часу позивачу для написання заяви про відвід.

03 серпня 2023 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Заверухи О.Б., Довгополова О.М., Затолочного В.С. від участі у розгляді заяви про роз`яснення судового рішення. Заява мотивована наявністю у ОСОБА_1 сумнівів у неупередженості, об`єктивності та компетентності колегії суддів. Вказує, що головуючий суддя Заверуха О.Б. у судовому засіданні 01 серпня 2023 року всупереч приписам статті 203 КАС України не роз`яснив йому у повному обсязі права та обов`язки як учасника справи. Зазначає, що на його усне клопотання в порядку п. 1 ч. 1 ст. 44 КАС України головуючий суддя Заверуха О.Б. безпідставно відмовив у наданні процесуальних документів справи, засвідчених гербовою печаткою суду та підписом судді-доповідача.

04 серпня 2023 року вказану заяву про відвід передано судді Заверусі О.Б.

Згідно з частиною 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Дослідивши заявлені підстави для відводу, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні заяви про відвід суддів Заверухи О.Б., Довгополова О.М., Затолочного В.С. слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частини 3 статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Абзацом 2 частини 4 статті 40 КАС України передбачено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно із частиною 12 статті 40 КАС України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Загальна декларація з прав людини (стаття 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (частина перша статті 14) гарантують право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду.

Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Наявність безсторонності визначається в тому числі і наявністю суб`єктивних та об`єктивних критеріїв, які б давали підстави для сумніву в безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Разом з тим, підставою для відводу (самовідводу) не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Питання про існування фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не лише має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід (самовідвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що свобода вираження поглядів сторонами не є необмеженою і певні інтереси, такі як авторитет суду, є достатньо важливими для виправдання обмежень цього права (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маріапорі проти Фінляндії», заява № 37751/07, § 62, від 06.07.2010).

Тому, хоча сторони й мають право коментувати процес здійснення правосуддя для того, щоб захистити свої права, їхня критика не повинна виходити за певні межі. Зокрема, потрібно розрізняти критику та образу. Якщо єдиною метою будь-якої форми вираження поглядів є образа або зазіхання на гідність суду або його членів, належна санкція не буде, в принципі, становити порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що виправдовується потребою захисту авторитету суду (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Скалка проти Польщі», заява № 43425/98, § 34, від 27.05.2003; «Садай проти Туреччини», заява № 32458/96, §36, від 30.03.2006, та «Жугіч проти Хорватії», заява № 3699/08, § 45, від 31.05.2011).

У заяві про відвід позивач вказує, що головуючий суддя Заверуха О.Б. у судовому засіданні 01 серпня 2023 року всупереч приписам статті 203 КАС України не роз`яснив йому у повному обсязі права та обов`язки як учасника справи. Зазначає, що на його усне клопотання в порядку п. 1 ч. 1 ст. 44 КАС України головуючий суддя Заверуха О.Б. безпідставно відмовив у наданні процесуальних документів справи, засвідчених гербовою печаткою суду та підписом судді-доповідача.

Мотиви заяви позивача про відвід суддів фактично зводяться до суб`єктивних сумнівів у неупередженості та об`єктивності колегії суддів, а також із діями та протокольними рішеннями колегії суддів у судовому засіданні.

Натомість, частиною 4 статті 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи заявника про наявність сумнівів у неупередженості, об`єктивності та компетентності колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими, не підтверджені жодними доказами та базуються на суб`єктивізмі.

Проаналізувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість суддів у наслідках розгляду цієї справи, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Заверухи О.Б., Довгополова О.М., Затолочного В.С. слід відмовити

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 321, 325, 328 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Заверухи О.Б., Довгополова О.М., Затолочного В.С. у справі № 380/6262/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Довгополов
В. С. Затолочний