Справа № 260/6875/21
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2023 рокум. Ужгород№ 260/6875/21
15:16 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явився,

представник позивача: адвокат Глагола Галина Петрівна,

відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України - представник Топало Роман Васильович,

відповідач 2: Військова частина НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), відповідача 2: Військова частина НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 02 серпня 2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 07 серпня 2023 року.

23 листопада 2021 року ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військової частини НОМЕР_2 , якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування і невиплати індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби в Мукачівському прикордонному загоні в періоди: січень-березень та грудень 2008 року; березень, червень 2009 року; серпень-вересень 2010 року; березень, квітень 2011 року; березень-травень, жовтень-грудень 2014 року; січень, березень-травень, вересень 2015 року; 2) зобов`язати Мукачівський прикордонний загін здійснити нарахування і виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди січень-березень та грудень 2008 року; березень, червень 2009 року; серпень-вересень 2010 року; березень, квітень 2011 року; березень-травень, жовтень-грудень 2014 року; січень, березень-травень, вересень 2015 року з застосуванням січня 2008 року як базового місяця; 3) визнати протиправним, застосування Мукачівським прикордонним загоном, як базового місяця для обрахунку індексації ОСОБА_3 з 01.01.2016 по 01.12.2016 року, грудня 2014 року; 4) зобов`язати Мукачівський прикордонний загін нарахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року з застосуванням січня 2008 року як базового місяця, та виплатити перераховану індексацію з врахуванням попередньо виплачених сум; 5) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби та не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні із військової служби в день виключення із списків військової частини, стосовно нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби; 6) зобов`язати стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені, а саме: з 02.08.2018 р по 28.10.2021 року в сумі 537 936,46 грн..

20 грудня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08 лютого 2022 року ухвалою суду призначено судове засідання у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 березня 2022 року ухвалою суду зупинено провадження в адміністративній справі.

22 травня 2023 року ухвалою суду поновлено провадження у адміністративній справі.

19 червня 2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі співвідповідача - Військову частину НОМЕР_2 .

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що місяць, в якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення. Отже, до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), тобто базовим місяцем (місяцем підвищення) при обчисленні індексу споживчих цін вважався місяць, в якому відбулось підвищення оплати праці (суми її постійних складових). Відповідач визначаючи базовий місяць для проведення індексації враховував всі підвищення оплати праці, проте не враховував чи ці підвищення були більшими від належної до виплати суми індексації. Позивач безперервно проходив службу в Мукачівському прикордонному загоні та був переведений до ІНФОРМАЦІЯ_5 (правонаступник ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 припинив свою діяльність з березня 2021 року) згідно послужного списку, зазначеного вище, однак індексація грошового забезпечення під час безперервної служби в Державній прикордонній службі України проводилась ОСОБА_1 не в повному обсязі, та не була виплачена під час звільнення з військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

30 грудня 2021 року представником відповідача 1 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби від 03.03.2020 №Т/116-1743 виплату нарахованої індексації грошового забезпечення здійснює орган Державної прикордонної служби, з якого звільняється військовослужбовець, проте обов`язок визначення базового місяця і нарахування індексації залишається за органом, у якому даний військовослужбовець проходив службу. У період 01.01.16 по 28.02.18 ОСОБА_4 не проходив службу у НОМЕР_6 прикордонному загоні, тому визначення базового місяця для нарахування індексації за вказаний період є компетенцією НОМЕР_7 прикордонного загону (правонаступника НОМЕР_8 прикордонного загону). У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови №1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування. Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі, коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Тобто, лише з 01.12.2015 на зміну базового місяця для нарахування індексації стало впливати виключно підвищення тарифних ставок (окладів). Таким чином за період проходження служби у НОМЕР_6 прикордонному загоні у позивача: в березні 2009 року та у червні 2010 року збільшилась надбавка за особливості проходження служби; в листопаді 2011 року відбулось збільшення розміру посадового окладу, премії надбавки за особливості проходження служби, вислугу років; в травні 2012 року - листопаді 2014 року та березні 2015 року підвищився розмір премії. Підсумовуючи вищезазначене можна дійти висновку, що у позивача неодноразово з січня 2008 року до вересня 2015 року зростав розмір постійних складових грошового забезпечення, що безумовно впливає на зміну базового місяця для проведення індексації, у зв`язку з чим підстав для застосування базового місяця січень 2008 року за вказаний період немає.

19 січня 2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначають, що відповідач помилково у відзиві зазначає, що ОСОБА_1 не проходив службу в Мукачівському НОМЕР_6 прикордонному загоні у період з 01.01.2016 року по 21.11.2016 року. Адже це суперечить витягу із послужного списку особової справи обліковий номер 1795 підполковника запасу ОСОБА_1 , а також витягу з наказу № 212-ос "від 22.11.2016 року м. Мостиськ про зарахування у НОМЕР_8 прикордонний загін до списків особового складу га на всі види забезпечення з 22 листопада 2016 року підполковника ОСОБА_1 на підставі припису військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2016 року № 30/264, наказ начальника Західного регіонального управління від 24.10.2016 року. Отже, нарахування з визначенням базового місяця індексації та її подальша виплата ОСОБА_1 у період з 01.01.2016 року по 01.12.2016 року належить до компетенції НОМЕР_6 прикордонного загону. Що стосується періоду з 01.12.2016 року по 01.03.2018 року, то розрахунок нарахованої, але не виплаченої індексації був здійснений 7 прикордонним загоном (правонаступником НОМЕР_8 прикордонного загону), проте базовий місяць встановлено не вірно. Саме тому позивач просить суд зобов`язати НОМЕР_6 прикордонний загін здійснити обрахунок індексації за вказаний період відповідно до чинного законодавства, з врахуванням базового місяця січня 2008 року (місяця підвищення тарифних ставок (окладів). Адже, відповідач погоджується, що відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби від 03.03.2020 року №17116-1743, обов`язок виплати індексації грошового забезпечення здійснює орган Державної прикордонної служби з якого звільняється військовослужбовець. Що стосується нарахування індексації, то позивач не втручається в дискреційні повноваження відповідача.

Представник відповідача 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що пункт 10-2 Порядку № 1078 відокремлює працівників, яких було переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, а отже обчислення індексу інфляції здійснюється з місяця підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Жодний пункт порядку № 1078 не містить припису щодо здійснення обчислення індексу інфляції лише з місяця підвищення на законодавчому рівні окладів незалежно від прийняття на роботу та переведення на інші посади, а навпаки пунктом 10-2 визначено окремі категорії переведених та новоприйнятих-працівників, відповідно до яких обчислення індексу інфляції необхідно застосовувати залежно від збільшення їх посадового окладу за посадою. Крім того, фінансування видатків та забезпечення діяльності військової частини здійснює Адміністрація Державної прикордонної служби України. У задоволенні позовним вимог просять відмовити повністю, (а.с.161).

27 липня 2023 року представником позивача подано суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що розрахунки індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року був проведений Військовою частиною НОМЕР_1 та з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року Військовою частиною НОМЕР_2 . Відповідачі визначили неправильно базові місяці, що суттєво зменшило розмір індексації, яка повинна була бути обчислена вірно та своєчасно виплачена ( а.с.191-198).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, однак про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету (а.с.189).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно з витягу із послужного списку особової справи обліковий номер 1795 підполковника запасу ОСОБА_1 у кадри Прикордонних військ України зарахований наказом командуючого ПВ України № 38-ОС від 13.02.1996 року.

З 11.01.2007 до 22.10.2011 року згідно з наказом № 3-ос від 11.01.2007 року на посаді старший офіцер автобронетанкової служби технічної частини НОМЕР_6 прикордонного загону Західного РУ ДПС України

З 22.10.2011 до 16.03.2012 згідно з наказом голови ДПСУ № 540-ос від 22.10.2011 року на посаді Заступник начальника технічної частини - начальник відділення інженерного облаштування державного кесону НОМЕР_6 прикордонного загону Західного РУ ДПС України.

З 16.03.2012 по 31.03.2012 згідно з наказом Голови ДПСУ № 115-ос від 16.03.2012 року зарахований у розпорядження начальника Західного РУ ДПС України.

З 31.03.2012 по 24.10.2016 року згідно з наказом начальника Західного РУ № 74-ос від 31.03.2012 року на посаді Начальник відділення інженерного облаштування державного кордону НОМЕР_6 прикордонного загону Західного РУ ДПС України.

З 24.10.2016 по 27.11.2017 року згідно з наказом начальника Західного РУ №574-ос від 24.10.2016 переведений на посаду старшого офіцера відділення інженерного облаштування державного кордону НОМЕР_8 прикордонного загону Західного РУ ДПС України.

22.11.2016 року згідно витягу із Наказу №212-ос начальника НОМЕР_8 прикордонного загону зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 22 листопада 2022 року підполковника ОСОБА_1 який прибув для подальшого проходження служби із військової частини НОМЕР_9 , АДРЕСА_5 , (а.с.205).

З 27.11.2017 по 28.02.2018 року згідно з наказом начальника Західного РУ №607-ос від 27.11.2017 позивач перебував на посаді начальника відділення інженерного облаштування державного кордону НОМЕР_8 прикордонного загону Західного РУ ДПС України.

З 28.02.2018 по 01.08.2018 року згідно з наказом начальника Західного РУ №89-ос від 28.02.2018 ОСОБА_1 переведений на посаду начальника відділення інженерного облаштування державного кордону НОМЕР_6 прикордонного загону Західного РУ ДПС України.

01.08.2018 року звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України за ст.26 ч.5 п.2 пп. "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Підстава: наказ начальника Західного РУ від 17.07.2018 №290-ос.

Згідно витягу з наказу від 01.08.2018 року №268-ос "По особовому складу" підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу прикордонного загону і всіх видів забезпечення з 01 серпня 2018 року. Підставою був наказ начальника Західного регіонального управління від 17.07.2018 р № 90-ОC, рапорт ОСОБА_1 .

Втім, на момент звільнення позивача з військової служби та виключення його з особового складу військової частини та усіх видів забезпечення, відповідачами не було здійснено в повному обсязі нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

Позивач вважає, що не виплата йому в повному обсязі індексації в період з січня 2008 року по березень 2018 року та нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2014 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін в період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року не відповідає чинному законодавству.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України Про індексацію грошових доходів населення №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Стаття 2 Закону №1282-ХІІ передбачає, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

За змістом пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 1 грудня 2015 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пункт 2 Порядку №1078 передбачає, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Суд зазначає, що спірним у цій справі є, зокрема, питання правильності визначення відповідачами базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за період з січня 2008 року по березень 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, виникнення даних спірних правовідносин зумовлено нездійсненням відповідачами нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача у вказаний вище період.

З системного аналізу положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19 виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Крім того, повноваження державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки, тому доводи відповідачів в цій частині суд не приймає до уваги.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктами 10-2 Порядку №1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

З системного аналізу наведених норм законодавства України можна дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Суд зазначає, що Постановою КМУ від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 вказаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Крім того, вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

Таким чином, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 12 травня 2022 року у справах №200/7006/21 та №580/3335/21, у яких Верховним Судом роз`яснено пункти 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у згаданих справах та зазначено, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Таким чином, місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Зміна посадових окладів з урахуванням періоду проходження військової служби позивача відбулась 01 січня 2008 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, тому дії відповідачів є протиправними, і з метою належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 з врахуванням січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення.

При цьому, як вбачається із послужного списку особової справи обліковий номер 1795 підполковника запасу ОСОБА_1 , у період з 01.01.2016 року по 21.11.2016 року позивач проходив службу у НОМЕР_6 прикордонному загоні Західного РУ ДПС України (Військова частина НОМЕР_1 ). З 22.11.2016 року по 28.02.2018 року позивач проходив службу в НОМЕР_8 прикордонному загоні Західного РУ ДПС України, правонаступником якого є НОМЕР_7 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) та дана обставина підтверджується наказом № 212-ос від 22.11.2016 року (а.с.205) .

Таким чином, виходячи із сформованих позивачем позовних вимог, такі вимоги в слід частково задовольнити шляхом: визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.11.2016 року, із застосуванням січня 2008 року як базового місяця та зобов`язання нарахувати індексацію за вказаний період з застосуванням січня 2008 року як базового місяця; визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 22.11.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, та зобов`язання нарахувати індексацію за вказаний період з застосуванням січня 2008 року як базового місяця.

Щодо позовних вимог у частині незастосування відповідачами для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу за період з січня 2008 року по 30 листопада 2015 року базового місяця січня 2008 року, суд зазначає наступне.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 09 грудня 2015 року внесено зміни до Порядку №1078 в частині визначення базового місяця.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (в редакції, яка діяла до грудня 2015 року) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Тобто, згідно з пункту 5 Порядку №1078 (в редакції, яка діяла до грудня 2015 року) базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» були внесені значні зміни у вищевказаний Порядок, у зв`язку з чим з 01 грудня 2015 року вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.

Так, за змістом пункту 5 Порядку №1078 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Тобто, з прийняттям вищевказаної Постанови № 1013 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Таким місяцем (базовим) є той місяць, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.

Таким чином, у зв`язку із прийняттям вказаної постанови базовим місцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів є січень 2008 року, але тільки у випадку проведення індексації після 01 грудня 2015 року (після набрання чинності пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013).

Разом з тим, спірний період з січня 2008 року по 30 листопада 2015 року стосується часу, коли діяли норми Порядку №1078, в редакції, яка діяла до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 від 09.12.2015, відповідно до якої базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Тобто, встановлення базового місяця в період, що оскаржується, не залежало лише від підвищення окладу військовослужбовців. Встановлення базового місяця відповідно до Порядку №1078 (в редакції, чинній у вищевказаний період) перебувало в залежності від загального підвищення доходу військовослужбовця, зокрема при введені додаткових щомісячних виплат, винагород, премій тощо.

Суд зазначає, що у спірному періоді ключовим є те, що при проведенні індексації до часу прийняття Постанови від 09 грудня 2015 року №1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а не місяць, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище, позивач дійшов помилкового висновку в частині необхідності нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2008 року до 30 листопада 2015 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку з позивачем при звільненні із військової служби в день виключення із списків військової частини, стосовно нарахування індексації грошового забезпечення та зобов`язання стягнути на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені, а саме з 02.08.2018 р. по 28.10.2021 року в сумі 537 936,46 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану суму.

Згідно зі статтею 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Змісту цієї норми дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Тобто, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Суд зауважує, що, крім вказаного, за правилами вказаних вище нормативних актів невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Втім, під час розгляду справи судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем відповідач не провів.

За вказаного правового регулювання та обставин справи суд зазначає про відсутність підстав задоволення вимог позову у цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 23 грудня 2020 року по справі №807/1525/16.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, так як є частково підтверджені належними і допустимими доказами та відповідачем частково спростовані.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при зверненні до адміністративного суду сплатив судовий збір у розмірі 5 379,36 грн., за вимогу майнового характеру, однак враховуючи те, що у задоволенні такої судом було відмовлено, то вказана сума судового збору не підлягає стягненню на користь позивача.

Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Аналогічна правова позиція у постанові Касаційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 520/9817/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Суд звертає увагу на відсутність з боку відповідача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України. Пенсійний орган не довів неспівмірність витрат, заявлених представник позивача до відшкодування, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача приєднано до матеріалів справи: договір № 01/06/21 про надання правової допомоги від 01 червня 2021 року; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 01/06/21 від 01 червня 2021 року, квитанцію на розрахунок готівкою у розмірі 1 200 грн., (а.с. 47-50).

Відповідно до Розділу 3 Договору про надання правової допомоги № 01/06/21 від 01 червня 2021 року за правову допомогу, Замовник сплачує Адвокату винагороду у розмірі визначеному додатком № 1 до цього Договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 01/06/21 від 01 червня 2021 року в день підписання договору Замовник сплачує Адвокату аванс в розмірі 1 200 грн. Остаточний розрахунок проводиться Замовником з Адвокатом не пізніше 5-ти днів після набрання рішенням суду законної сили, (а.с. 49).

Опрацювавши надані заявником докази понесених судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником дій для забезпечення юридичного представництва інтересів, суд вважає, що заява представника позивача є цілком обґрунтованою та базується на принципі адміністративного судочинства - відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

З урахуванням наведеного, а також те, що адміністративний позов задоволено частково, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів 600,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 21.11.2016 року, із застосуванням січня 2008 року як базового місяця.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 21.11.2016 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, та виплатити перераховану індексацію з врахуванням виплачених сум.

4. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.11.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22.11.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, та виплатити перераховану індексацію з врахуванням виплачених сум.

6. В решті позовних вимог - відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України витрати на правничу допомогу в розмірі 300,00 грн. (триста гривень, 00 коп.).

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 300,00 грн. (триста гривень, 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль