Справа № 620/7768/23
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/7768/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача Карпенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та просить:

1. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у звільненні з військової служби на підставі абз. 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі абз. 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю ..здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що дії Відповідачів, які полягають у не звільненні Позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю), суперечать діючому законодавству та грубо порушують законні права та інтереси Позивача, а відтак, є протиправними.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Чернігівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області Сазонова Сергія Валерійовича (далі - Позивач) 28.02.2022 взято на військовий облік та призвано на військову службу по мобілізації у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 №69/2022, що підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 .

Згідно Наказу № 2 від 28.02.2022 Позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на посаду водія.

Наказом № 161 від 18.07.2022 Позивача призначено на посаду начальника евакуаційної групи взводу технічного забезпечення.

Наказом начальник аОТЦК та СП № 35-РС від 30.08.2022 Позивачу присвоєно звання сержант.

Ч. 5 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.05.1975, матір`ю Позивача є ОСОБА_2 .

Відповідно до заключения лікарняно-консультаційної комісії КНГІ «Чернігівська міська лікарня № 3» Чернігівської міської ради № 499 від 15.03.2023, ОСОБА_2 , 1939 р.н., за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Реалізуючи своє право. Позивач 22.03.2023 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просив клопотати перед вищим керівництвом про звільнення його з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992, за сімейними обставинами, оскільки його мати, ОСОБА_2 , 1939 р.н., згідно медичного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, потребує постійного стороннього догляду, а крім нього відсутні інші особи, які можуть здійснювати догляд за матір`ю.

До вказаного рапорту, серед іншого, Позивачем було додано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.05.1975 та копію заключения лікарняно- консультаційної комісії КПП «Чернігівська міська лікарня № 3» Чернігівської міської ради №499 від 15.03.2023.

В усному порядку уповноважені особи в/ч НОМЕР_1 повідомили, що підстав для звільнення немає і тому рапорт Позивача не буде погоджено і задоволено.

На адвокатський запит від ВЧ НОМЕР_1 (далі - Відповідач 1) 29.05.2023 надійшов лист № 1870 від 25.05.2023, в якому Відповідач зазначив, що рапорт сержанта ОСОБА_1 від 22.03.2023 не був задоволений та комплект документів для прийняття рішення про звільнення з військової служби до Чернігівського обласного ТЦК та СП не був поданий, оскільки відповідно до листа Чернігівського ОТЦК та СП (далі - Відповідач 2) № 1173 від 09.05.2023 підстави для звільнення відсутні.

Вважаючи таке рішення неправомірним, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент подання цього позову, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 3 89-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 389- VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - Указ №69/2022).

Згідно п. 4 Указу № 69/2022, призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

У свою чергу, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Так, статтею 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на час подання Позивачем рапорту про звільнення з військової служби), визначено підстави для звільнення з військової служби.

Зокрема, пп. г) гі. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема:

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (абз. 4)

- необхідність здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи; необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, (абз. 7).

З наведеного вище, вбачається, що законодавець відокремлює та розрізняє за родинними зв`язками такі підстави для звільнення військовослужбовця з військової служби під час військового стану як необхідність здійснення постійного догляду, зокрема за хворою дружиною (чоловіком) або дитиною або батьками військовослужбовця або батьками дружини (чоловіка) військовослужбовця, що підтверджується відповідним медичним висновком (абз. 4 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ) та необхідність здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд (абз. 7 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ).

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що, відповідно до абз. 4 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, постійного догляду повинна потребувати: хвора дружина (чоловіком) або хвора дитина або хворі батьки військовослужбовця або хворі батьки дружини (чоловіка) військовослужбовця, (тобто, одна з осіб, які відносяться до першої черги родинних зв`язків).

Тоді як відповідно до абз. 7 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, постійного догляду повинна потребувати особа, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, (тобто, особа, яка відноситься до іншої черги родинних зв`язків, ніж та, яка зазначена у абз. 4 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст., 26, або яка взагалі не має із військовослужбовцем родинних зв`язків).

У свою чергу, з Акту обстеження сімейного стану Позивача, затвердженого начальником Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 11.04.2023, вбачається, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснила перевірку сімейного стану та житлових умов Позивача, за результатом якою комісія вважала за доцільне звільнення Позивача з військової служби у зв`язку з потребою догляду за своєю матір`ю відповідно до пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (абз. 4)).

Начальником Чернігівського РТЦК та СП 12.04.2023 було затверджено висновок, згідно якого Позивач має право на звільнення з лав ЗСУ за сімейними обставини відповідно до пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ.

Тоді як 08.05.2023 начальником Чернігівського ОТЦК та СП було затверджено висновок, що у Позивача відсутні підстави для звільнення з військової служби, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів відповідно до абз. 7 пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, яким, у свою чергу, передбачена зовсім інша підстава для звільнення ніж та, у зв`язку з якою Позивач просив звільнити його з військової служби.

Таким чином, Відповідач 1, враховуючи висновки Відповідача 2, який неправильно розтлумачив підстави для звільнення військовослужбовця з військової служби, які передбачені пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, та зазначив про відсутність у Позивача підстав для звільнення, передбачених абз. 7 пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, тоді як у Позивача наявні підстави для звільнення, передбачені абз. 4 пп. і) її. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ (про відсутність яких не було зазначено ні Відповідачем 1, ні Відповідачем 2), протиправно відмовив Позивачу у звільненні з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

За таких підстав суд дійшов висновку, що дії Військової частини НОМЕР_1 та Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у звільненні з військової служби на підставі абз. 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, є протиправними.

Від так необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі абз. 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул.Гетьмана Полуботка, буд.68, м.Чернігів,14013) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у звільненні з військової служби на підставі абз. 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі абз. 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю ..здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 04 серпня 2023 року.

Суддя С.Л. Клопот