Справа № 200/1909/22
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року Справа№200/1909/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 86), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії і стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

1. визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо незарахування в наказі № 429 о/с від 30 липня 2021 року про звільнення календарної вислуги років (20 років 07 місяців 21 день) на пільгових умовах, а саме:

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 02 роки 11 місяців 15 днів);

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 01 рік 00 місяців 18 днів);

- часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року - один місяць за три місяці;

2. зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області обчислити вислугу років з урахуванням вимог Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внести зміни до наказу № 429 о/с від 30 липня 2021 року про звільнення відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» із зарахуванням до календарної вислуги років на пільгових умовах:

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 02 роки 11 місяців 15 днів);

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 01 рік 00 місяців 18 днів);

- часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року - один місяць за три місяці;

3. зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та подати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» із змінами та доповненнями:

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 02 роки 11 місяців 15 днів);

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 01 рік 00 місяців 18 днів);

- часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року - один місяць за три місяці;

у разі відсутності на момент подання заяви необхідних документів для призначення пенсії - надати допомогу в їх одержанні;

4. визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо нарахування та виплати:

- грошової компенсації за невикористану в 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку у кількості та за період 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 30 липня 2021 року;

- грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості та за період 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 30 липня 2021 року;

5. зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити:

- грошову компенсацію за невикористану в 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку у кількості та за період 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 30 липня 2021 року;

- грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості та за період 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 30 липня 2021 року;

6. стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з невиплати грошової компенсації:

- за невикористану в 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку у кількості та за період 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік, за період з наступного дня після звільнення - 30 липня 2021 року по день фактичного розрахунку;

- за невикористані в 2021 році звільнення зі служби в поліції календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, у кількості та у період 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік, за період з наступного дня після звільнення - 30 липня 2021 року по день фактичного розрахунку;

7. з урахуванням додатково обчисленої вислуги років з визначенням пільгових умов призначення пенсії як особі, яка має право на пенсію за цим Законом при звільненні зі служби за власним бажанням і має вислугу 10 років і більше, провести перерахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням розрахованої та фактично виплаченої 27.10.2021 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

8. нарахувати та виплатити як працівникові середній заробіток за весь час затримки виплати належних всіх сум за період з 31.07.2021 по день фактичного розрахунку на підставі статті 117 КЗпП України.

В обґрунтування позову посилається на те, що наказом начальника ГУНП в Донецькій області № 429 о/с від 30 липня 2021 року «По особовому складу» відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» його з 30 липня 2021 року звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням). Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.01.2017 йому надано статус учасника бойових дій, у зв`язку з чим він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Зазначає, що на час прийняття наказу про звільнення зі служби в поліції відповідач протиправно не здійснив з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2020 рік у кількості 84 доби та за невикористані щорічні відпустки за період з 2015 року по 2020 рік у кількості 55 діб.

Вважає, що має право на пенсію за вислугою років звільненого зі служби відповідно до приписів п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ як особа, яка звільнена зі служби після 1 жовтня 2020 року і на день звільнення має вислугу 25 календарних років і більше, а не відповідно до умов п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, оскільки відповідач під час звільнення протиправно не зарахував в наказі про звільнення від 30 липня 2021 року № 429 о/с на пільгових умовах час проходження служби в органах внутрішніх справ та участі в антитерористичній операції.

Крім того, на думку позивача, він має право, з урахуванням додатково обчисленої вислуги років з визначенням пільгових умов призначення пенсії, на проведення перерахунку та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням розрахованої та фактично виплаченої 27.10.2021 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Зазначає, що оскільки з вини відповідача відбулася затримка розрахунку при звільненні, відповідач на підставі ст.117 КЗпП України має виплатити йому середній заробіток за весь час затримки виплати всіх належних сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.02.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано 10-тиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року продовжено Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області процесуальний строк для надання відзиву на позов і доказів по справі № 200/1909/22 до закінчення дії воєнного стану в Україні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року продовжено розгляд справи № 200/1909/22, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, який вмотивований тим, що після звільнення позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Відповідно до довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області, наданої на звернення позивача, вислуга років на службі у календарному обчисленні згідно з розрахунком станом на 07 червня 2021 року становила 20 років 05 місяців 28 днів, вислуга років у пільговому обчисленні (без урахування вислуги у календарному обчисленні) 07 років 03 місяці 09 днів, вислуга років у пільговому обчисленні 27 років 09 місяців 07 днів.

У листопаді 2021 року позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області із заявою про оформлення та подання документів до органів Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та проханням перерахувати і виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На дане звернення ГУНП в Донецькій області надано відповідь, направлено всі підтверджуючі документи та роз`яснено порядок встановлення пенсії, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зазначає, що правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції визначається Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, частиною 4 статті 78 якого унормовано, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Звертає увагу на те, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» існує три види пенсії: пенсія за вислугу років, яка призначається тільки за умови наявності календарної вислуги років на день звільнення, визначеної п. «а» ст. 12 Закону, або страхового стажу, визначеного п. «б» ст. 12 Закону, пенсія по інвалідності та пенсія в разі втрати годувальника.

На виконання вимог Закону № 2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, пунктом 3 якої встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, зокрема, один місяць служби за три місяці, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Оскільки позивач під час проходження служби брав участь у здійсненні зазначених заходів, то до його вислуги років увійшли періоди проходження служби (з лютого 2015 року до 30 квітня 2018 року), які відповідно до законодавства зараховуються до вислуги років у календарному та пільговому обчисленні. Разом з цим, у відповідності до законодавства, періоди перебування у відпустках та лікарняних під час проведення АТО не входять до нарахування пільгового стажу при призначенні пенсії, оскільки такі періоди вже зараховані до його календарної вислуги років.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзаців першого та четвертого пункту 10 Постанови № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 2 розділу VI Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Абзацом 8 пункту 10 Постанови № 393 визначено, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Зазначає, що враховуючи вимоги законодавства, у наказі ГУНП в Донецькій області від 30.07.2021 № 429о/с про звільнення зі служби ОСОБА_1 , якому передбачена виплата цієї допомоги, оголошена вислуга років станом на 30.07.2021 у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги 20 років 07 місяців 21 день.

УФЗБО ГУНП в Донецькій області при звільненні позивачу нараховано одноразову грошову допомогу в сумі 68802,85 грн. із розрахунку: посадовий оклад 2500,00 грн. + оклад за спеціальне звання 2000,00 грн. + надбавка за стаж служби 1800,00 грн. (40%) + надбавка за специфічні умови проходження служби 2835,00 грн. (45%) + надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень 250,00 (10%) + премія 4375,57 грн. (46,623%) = 13760,57*25%*20 повних календарних років, визначених для виплати одноразової грошової допомоги. Із відрахуванням обов`язкових податків та зборів, на особовий картковий рахунок позивача, відкритий в АТ «Приватбанк», перераховано кошти в сумі 66341,80 грн.

Таким чином вважає, що нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні проведено відповідно до законодавства.

Також зазначає, що згідно ч. 1 ст. 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначеними цим Законом. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, відповідно до приписів ч.ч. 7, 9 ст. 93 Закону № 580-VIII, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Згідно ч. 10 ст. 93 Закону № 580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Зауважує на тому, що відповідно до п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 грошова компенсація передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються зі служби.

Отже, у зв`язку з тим, що позивачем при звільненні зі служби в поліції у 2021 році було невикористано 12 діб чергової відпустки, саме за цю кількість діб і виплачено грошову компенсацію.

Що стосується невикористаних чергових відпусток за 2015-2019р.р. та 2022 р., то вважає, що виплата грошової компенсації за невикористані дні відпустки за попередні роки нормами Порядку № 260 (п. 8 розділу ІІІ) та ст. 93 Закону № 580-VIII не передбачено.

Також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 92 Закону № 580-VIII поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються додаткові відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно зі статтею 162 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 504/96-ВР до видів щорічних відпусток належать: щорічна основна відпустка (ст. 6 Закону), додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст. 7 Закону), додаткова відпустка за особливий характер праці (ст.8 Закону), інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Отже, виходячи із норм Закону № 3551-ХІІ (ст.ст. 12, 13) вважає, що додаткова відпустка учасникам бойових дій є пільгою, гарантованою державою, та відповідно не належить до виду щорічних відпусток, визначених ст. 4 Закону України «Про відпустки».

Додаткова відпустка учасникам бойових дій визначена статтею 162 розділу III «Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням. Творча відпустка. Відпустка для підготовки та участі в змаганнях. Додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності» Закону № 504/96-ВР, тому вона не належить до категорії щорічних відпусток, а отже на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток. Така відпустка, на відміну від щорічної, надається незалежно від відпрацьованого в році часу, один раз протягом календарного року на підставі заяви працівника та посвідчення учасника бойових дій. Невикористана у поточному році така відпустка на наступний рік не переноситься. Право на неї працівник може реалізувати протягом календарного року, черговість її надання визначається за погодженням між працівником і роботодавцем, у зв`язку з чим вважає, що на цю відпустку не поширюються норми ст. 24 Закону № 504/96-ВР, якими передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Зазначає, що позивач під час проходження служби в поліції з питання надання додаткової відпустки як учаснику бойових дій у 2015-2020 роках не звертався.

Питання виплати грошової компенсації за невикористану поліцейським відпустку у році звільнення врегульовано ч. 10 ст. 93 Закону № 580-VIII та пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260, відповідно до яких грошова компенсація передбачена виключно за невикористану в році звільнення чергову відпустку поліцейським, які звільняються зі служби.

Компенсація за невикористану відпустку як учаснику бойових дій поліцейським, до яких відносився і позивач, як і включення до складу грошового забезпечення поліцейських індексації при розрахунку виплат, спеціальним законодавством не передбачена.

Також відповідач зауважує, що при звільненні зі служби позивачу були нараховані та виплачені належні грошові кошти, як то передбачено нормами спеціального законодавства. Так, ГУНП в Донецькій області при звільненні позивачу нараховано грошове забезпечення за фактично відпрацьований час, компенсація за невикористану в році звільнення відпустку, одноразову грошову допомогу при звільненні тощо.

З огляду на зазначене вважає, що при здійсненні розрахунку при звільненні позивача ГУНП в Донецькій області дотримано вимоги спеціального законодавства.

Зазначає, що вимога про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є похідною від порушених позивачем у позові питань відносно яких існує спір, а тому не підлягає задоволенню, оскільки правові підстави для її виплати на цей час відсутні.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, як третьою особою у справі, подано письмові пояснення щодо позовної заяви, в яких з посиланням на підпункт 1 пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зазначено, що підготовка і подання документів для призначення (перерахунку) пенсій здійснюється уповноваженим структурним підрозділом відповідного Міністерства та інших державних органів, в яких колишні військовослужбовці проходили службу.

Зауважує на тому, що відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262. Вказаним порядком чітко прописаний алгоритм дій кожного з державних органів у разі виникнення права на перерахунок пенсії для певної категорії осіб, який є обов`язковим для виконання та не має виключень.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , має статус учасника бойових дій з 20.10.2015 відповідно до посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 20 жовтня 2015 року.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Листом від 07.06.2021 № 205зі/12/02-2021 на заяву позивача від 26.05.2021 відповідач повідомив, що станом на 07.06.2021 його вислуга років у календарному обчисленні складає - 20 років 07 місяців 28 днів, у пільговому 27 років 09 місяців 07 днів. На підтвердження чого надано довідку про вислугу років майора поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_5 ) (а.с. 48-51).

З 30 липня 2021 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 429 о/с від 30.07.2021 ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням.

Вказаним наказом встановлено, що станом на 30.07.2021 вислуга років позивача в календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги складає 20 років 07 місяців 21 день, загальний трудовий стаж 31 рік 02 місяці 14 днів. Вважати невикористану відпустку за 2021 рік у кількості 12 діб.

Дослідивши вказаний наказ, суд зазначає, що відповідачем не зарахована до вислуги років позивача в пільговому обчисленні безпосередня участь в антитерористичній операції в періоди з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року та час проходження служби в органах внутрішніх справ України в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року і з 25 вересня 2004 по 07 червня 2005 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, наказом УМВС України в Донецькій області від 05 жовтня 2002 року № 275 о/с позивача призначено на посаду оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області. Час перебування на посаді з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року.

Згідно наказу УМВС України в Донецькій області від 25 вересня 2004 року № 196 о/с позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області. Час перебування на посаді з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року.

Згідно розрахунку вислуги років для призначення пенсії майора поліції ОСОБА_1 від 07.09.2021 до вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» зараховується 31 рік 02 місяці 14 днів, у тому числі: час служби в календарному обчисленні 20 років 07 місяців 21 день; час служби в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 00 р. 00 міс. 00 дн.; страховий стаж 10 р. 06 міс. 23 дн.

В подальшому наказом від 11.10.2021 № 558 о/с позивачу оголошено вислугу років у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 00 днів.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 20 вересня 2021 року на адресу відповідача ним направлено заяву про надання розрахунку вислуги років та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премії за останні 24 календарні місяці.

Листом від 12.10.2021 № С-448/12/02-2021 відповідач повідомив позивача, що його вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні 20 років 07 місяців 21 день, у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 00 днів, у зв`язку з чим підстав для оформлення матеріалів пенсії відповідно до умов п. «а» ст. 12 Закону немає. Крім того, разом з відповіддю направлено довідку про вислугу років станом на 30.07.2021, яка містить відомості про вислугу років в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) - 07 років 03 місяці 09 днів, та розрахунок вислуги років для призначення пенсії, в якому зазначено, що час служби в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 00 р. 00 міс. 00 дн.

Згідно довідок управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.10.2021 № 3977/12/03-2021 та від 11.10.2021 № 3978/12/03-2021 позивачу під час звільнення станом на 30.07.2021 не виплачена компенсація за невикористані у 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку: 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік та за невикористані у 2021 році звільнення зі служби в поліції календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, у кількості та у період 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік.

24 листопада 2021 року, з метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою з проханням, аналогічним викладеним у позовних вимогах.

Листом відповідача від 24.12.2021 № С-308/26/02-2021 позивачу в задоволенні його звернення відмовлено. Зазначено, що при звільненні йому нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку в році звільнення (12 діб) в сумі 5504,23 грн. Крім того, виплата грошової компенсації за невикористані відпустки минулих років не передбачена умовами спеціального законодавства. Згідно інформації, наданої кадровим підрозділом, позивачу надано додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2021 рік з 05.01.2021 по 18.01.2021 (наказ ГУНП в Донецькій області від 23.12.2020 № 537 о/с). Рапортів позивача щодо надання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2017-2020 роки до підрозділів кадрового забезпечення не надходило. У зв`язку з чим, на думку відповідача, підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за період з 2017 по 2020 роки відсутні.

Стосовно нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у листі відповідача зазначено, що при звільненні позивачу нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 68802,85 грн. із розрахунку: посадовий оклад за посадою «старший слідчий 2500,00 грн + оклад за спеціальне звання «майор поліції» 2000,00 грн + надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1800,00 грн + надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (10%) 250,00 грн + надбавка за специфічні умови проходження служби (45%) 2835,00 + премія (46,623%) 4375,57 грн = 13760,57 грн * 25% * 20 років. Після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України, із відрахуванням обов`язкових податків і зборів (1032,04 грн.), та компенсації вартості предметів однострою (1429,01 грн.), на особовий картковий рахунок позивача, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», перераховано кошти в сумі 66341,80 грн. (платіжне доручення від 27.10.2021 № 7749).

Щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії вказаних в запиті видів та періодів проходження служби повідомлено, що на підставі рапорту від 25.06.2021 позивача звільнено зі служби в поліції згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 30.07.2021 № 429 о/с за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» з 30 липня 2021 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги склала - 20 років 07 місяців 21 день, загальний трудовий стаж - 31 рік 02 місяці 14 днів. На підставі заяви від 20.09.2021 наказом ГУНП в Донецькій області від 11.10.2021 № 558 о/с оголошено вислугу років на день звільнення у пільговому обчисленні: 27 років 11 місяців 00 днів.

На думку відповідача, у зв`язку з тим, що вислуга років на день звільнення склала у календарному обчисленні - 20 років 07 місяців 21 день, у пільговому обчислені - 27 років 11 місяців 00 днів, підстави для оформлення матеріалів пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону відсутні.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Щодо зарахування до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, в розрахунку один місяць служби за три місяці, періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року та часу проходження служби в органах внутрішніх справ України в розрахунку один місяць служби за півтора місяці в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року та з 25 вересня 2004 по 07 червня 2005 року, суд зазначає наступне.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно п. б ст. 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та поліцейські.

Стаття 2 Закону № 2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу років 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно ст. 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 зі змінами «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України та служба в Національній поліції.

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Безпосередня участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року не заперечуються сторонами, а тому не є предметом спору у даній справі.

Отже, відповідно до положення пп. «а» п. 3 Постанови № 393 період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року підлягає зарахуванню до календарної вислуги років позивача з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Відповідно до наказів УМВС України в Донецькій області від 05 жовтня 2002 року №275 о/с та від 25 вересня 2004 року № 196 о/с позивач з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року проходив службу на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області та з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області.

Отже, відповідно до положення пп. «в» п. 3 Постанови № 393 у редакції, яка діяла з 25.06.2005 до 27.07.2011, періоди з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року та з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року підлягає зарахуванню до календарної вислуги років позивача з розрахунку один місяць служби за півтора місяці.

Виходячи з суті адміністративного позову, суд встановив, що спірним між сторонами є також питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при встановленні підстав для направлення до органу Пенсійного фонду України документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Посилаючись на приписи ст. 12 Закону № 2262-XII, відповідач вважає, що підставою для призначення пенсії за вислугу років в даному випадку є 25 років і більше саме календарної вислуги.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.

В постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, якою вирішено спір у подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

В зазначеній постанові колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань відповідача на правові висновки Верховного Суду щодо врахування саме календарної вислуги для визначення набуття права на пенсію, оскільки вони викладались до прийняття постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність зарахування до календарної вислуги років стажу роботи у пільговому обчисленні, а тому доводи відповідача про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, суд вважає необґрунтованими.

На теперішній час пільгова вислуга років позивача складає 27 років 09 місяців 07 днів.

Із зарахуванням вказаного періоду на пільгових умовах вислуга років позивача становила понад 25 календарних роки, що свідчить про те, що він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Неправомірне застосування відповідачем наведених положень законодавства призвело до порушення права позивача на призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на наведене порушене право позивача підлягає відновленню.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку визначено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Згідно з пп. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як встановлено судом, на час звільнення зі служби в поліції позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із заявою про призначення такої пенсії, в якій також просив оформити та подати необхідні документи до органу Пенсійного фонду України для призначення такої пенсії. Проте, відповідач, не врахувавши на пільгових умовах час участі позивача в антитерористичній операції та певний час проходження служби в органах внутрішніх справ України, протиправно відмовив позивачу в оформленні та поданні документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача направити необхідні документи до органу Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача в частині незарахування в наказі про звільнення до календарної вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції та часу проходження служби в органах внутрішніх справ України, і зобов`язання обчислити вислугу років та внести відповідні зміни до цього наказу, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в наказі про звільнення не йдеться про вислугу років для призначення пенсії, яка підлягає обчисленню відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.

Наказ про звільнення позивача не є тим документом, який визначає вислугу років. Вислуга років позивача в календарному та пільговому обчисленні визначається на підставі інших документів, зокрема трудової книжки, послужного списку, довідок про участь позивача в антитерористичній операції, які відповідно до вимог законодавства і мають бути враховані відповідачем при застосуванні наведених вимог законодавства.

Крім того, наказом від 11.10.2021 № 558 о/с позивачу оголошено вислугу років у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 00 днів.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача у разі наявності відсутніх на момент подання заяви необхідних документів для призначення пенсії надати позивачу допомогу в їх одержанні, то такий обов`язок на відповідача покладений п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1. Додаткове покладання цього обов`язку на відповідача без встановлення факту невиконання такого обов`язку, який би призвів до порушення прав позивача, не відповідало би меті адміністративного судочинства. У зв`язку з чим, вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні частини щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій, а також зобов`язання нарахувати і виплатити дану компенсацію, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідок управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.10.2022 № 3977/12/03-2021 та від 11.10.2022 №3977/12/03-2021 позивач не використав у 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку: 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік, та додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за період: 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік.

Згідно листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 18.10.2021 № 1476 при звільненні позивачу нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку в році звільнення (12 діб) в сумі 5504,23 грн. (платіжне доручення від 12.08.2021 № 5674). Зазначено, що виплата грошової компенсації за невикористані відпустки минулих років не передбачена умовами чинного законодавства.

Відповідно до статті п`ятої Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

За приписами пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій з грудня 2016 року, що підтверджується рішенням про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 23.12.2016 № 8/І/V/291.

За приписами статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Службовий час і час відпочинку поліцейських регулюється статтями 91 - 93 Закону №580-VIII.

Приписами частини другої статті 92 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

За приписами частини дев`ятої та десятої статті 93 Закон № 580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 259 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2016 р. за № 657/28787, виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, наказ про виплату винагороди видається з урахуванням документів, зазначених у пункті 3 цього розділу.

Так, відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, підтвердженням безпосередньої участі в Заходах для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією про визначення граничної чисельності поліцейських, що можуть бути залучені в Заходах, накази про відрядження (залучення) поліцейських до складу сил та засобів (у межах визначеної центральним органом управління граничної чисельності) та витяг із розпорядчого документа одного із органів військового управління (Генерального штабу Збройних сил України, штабу АТО, Об`єднаного оперативного штабу Збройних сил України, штабів оперативно-тактичних угруповань, інших уповноважених органів) про включення і виключення поліцейських до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у Заходах.

Крім того, відповідно до абзацу 8 пункту 8 Розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260), встановлено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Слід зазначити, що в частині десятій статті 93 Закону № 580-VIII та абзаці 8 пункту 8 Розділу III Порядку № 260 йдеться про «невикористану в році звільнення відпустку» без вказівки на її вид (основна чи додаткова).

Відповідно до частини першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Закон України «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво-важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Приписами частини першої статті четвертої Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Отже, у випадку звільнення поліцейських - учасників бойових дій - їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 805/5111/15-а.

При вирішені спору у даній справі суд враховує висновки, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30.04.2013 справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Принципом, який визначає зміст правовідносин людини із суб`єктом владних повноважень, є принцип верховенства права, який полягає у підпорядкуванні діяльності усіх публічних інститутів потребам реалізації та захисту прав людини, утвердження їх пріоритету перед усіма іншими цінностями демократичної, соціальної, правової держави.

Принцип верховенства права є складною конструкцією, яка містить ряд обов`язкових елементів, зокрема: законність; юридичну визначеність; заборону свавілля; доступ до правосуддя, представленого незалежними та безсторонніми судами; дотримання прав людини; заборону дискримінації та рівність перед законом. Недотримання хоча б одного з названих елементів публічною адміністрацією означитиме порушення нею принципу верховенства права.

Будь-який необґрунтований неоднаковий підхід законом заборонений, і всі особи мають гарантоване право на рівний та ефективний захист від дискримінації за будь-якою ознакою - раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних та інших переконань, національного чи соціального походження, власності, народження чи іншого статусу.

Суд зазначає, що норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Додаткова відпустка як учаснику бойових дій, початок якої припадає на один рік (наприклад 2016-й), а закінчення на наступний (2017-й), вважається відпусткою за той рік, на який припадає її початок (тобто за 2016-й). Тому у 2017 році такий працівник матиме право на додаткову відпустку УБД повної тривалості - 14 календарних днів.

Оскільки позивач отримав статус учасника бойових дій у грудні 2016 року, тому саме з цього місяця починається поточний календарний рік, з якого позивач має право на додаткову відпустку як учасник бойових дій, а не з 2015 року, як зазначено позивачем у позовних вимогах.

Крім того, додаткова соціальна відпустка, як учаснику бойових дій надається за календарний рік. Причому право працівника на додаткову відпустку УБД повної тривалості не залежить від відпрацьованого часу в такому календарному році. Так, відпрацювавши один робочий день у поточному календарному році, працівник матиме право на таку відпустку повної тривалості - 14 календарних днів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача як учасника бойових дій, він мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним основну відпустку у кількості 55 днів за 2015-2020 роки та додаткову відпустку у 2016, 2017, 2018, 2020 роках у кількості 56 днів.

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.05.2020 по справі № 360/4127/19, а також у постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19.

Таким чином, на момент звільнення позивача, відповідачем протиправно не проведено з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач під час проходження служби в спірний період не звертався з відповідними рапортами про надання йому додаткової відпустки як учаснику бойових дій, суд вважає безпідставними з мотивів, викладених у рішенні.

Оскільки право позивача на компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустку як учаснику бойових дій порушено, тому воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на наведене, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 55 днів щорічної основної відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки та 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2020 роки, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає, що середній заробіток виплачується за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Оскільки судом встановлено, що фактично з позивачем не проведено остаточного розрахунку при звільненні, а саме не виплачено належну йому грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та відпустки як учаснику бойових дій, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно правових підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби з врахуванням пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Згідно витягу з наказу ГУ НП в Донецькій області по особовому складу від 30 липня 2021 року № 429 о/с позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Станом на день звільнення, на думку відповідача, вислуга років позивача в календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги складала 20 років 07 місяців 21 день, загальний трудовий стаж 31 рік 02 місяці 14 днів.

Наказом від 11.10.2021 № 558 о/с позивачу оголошено вислугу років у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 00 днів.

Стосовно нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у листі відповідача від 24.12.2021 № С-308/26/02-2021 зазначено, що при звільненні позивачу нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 68802,85 грн. із розрахунку: посадовий оклад за посадою «старший слідчий 2500,00 грн + оклад за спеціальне звання «майор поліції» 2000,00 грн + надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1800,00 грн + надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (10%) 250,00 грн + надбавка за специфічні умови проходження служби (45%) 2835,00 + премія (46,623%) 4375,57 грн = 13760,57 грн * 25% * 20 років. Після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України, із відрахуванням обов`язкових податків і зборів (1032,04 грн.), та компенсації вартості предметів однострою (1429,01 грн.), на особовий картковий рахунок позивача, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», перераховано кошти в сумі 66341,80 грн. (платіжне доручення від 27.10.2021 № 7749).

Як вже зазначалось судом, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України Про Національну полицю № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно пункту 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

За правилами статті 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII.

Статтею 102 Закону № 580-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з частиною 2 статті 94 Закону № 580-VIII порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Питання грошового забезпечення поліцейських урегульовано статтею 94 Закону № 580-VIII, відповідно до частин першої та другої якої поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Згідно пункту 3 розділу І Порядку № 260, яким установлюються критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393).

Відповідно до абз. 4 пункту 10 вказаного Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Предметом спору у цій справі, зокрема, є протиправність, на думку позивача, дій ГУ НП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби з врахуванням пільгового стажу.

Аналіз правових норм, які регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що одноразова грошова допомога у зв`язку із звільненням зі служби за власним бажанням виплачується в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років, а отже доводи позивача, що одноразова грошова допомога при звільненні має виплачуватися з врахуванням пільгового стажу є безпідставними.

Така правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 580/2497/21, від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17, від 21 квітня 2021 року у справі № 380/2427/20.

Понад те, суд зазначає, що поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» і поняття «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», є відмінними, адже до складу першого включається як календарна так і пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

У цій справі позивач, маючи 10 і більше років вислуги, набув право на отримання одноразової грошової допомоги, обчислення розміру якої здійснюється за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові або службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 3969,60 грн. відповідно до квитанції від 15.02.2022 № 28.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 3969,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 258, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Нахімова, буд. 86), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії і стягнення середнього заробітку, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 86) щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» із змінами та доповненнями.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 86) оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії:

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 02 роки 11 місяців 15 днів);

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 25 вересня 2004 по 07 червня 2005 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 01 рік 00 місяців 18 днів);

- часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року - один місяць за три місяці.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 86) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) грошової компенсації за невикористані 55 днів щорічної основної відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки та 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2020 роки, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 86) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за невикористані 55 днів щорічної основної відпустки за 2015-2020 роки та 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2020 роки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 86) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3969 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 серпня 2023 року.

Суддя С.В. Ушенко