Справа № 200/3170/23
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року Справа№200/3170/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (юридична адреса: Луганська область, м. Северодонецьк, вул. Шевченка, 9, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2023 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі-відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не прийняття до уваги довідки від 14.02.2022р. № 03/16;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 72 від 21 квітня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи: з 17.08.1984 по 11.01.1989 в якості водія тролейбуса на міському транспорті 3-го, 2- го та 1-го класу;- з 02.12.2008 по 31.12.2009 в якості водія тролейбуса на міському транспорті 1-го класу; з 01.10.2014 р. по 30.10.2014 р. в якості водія тролейбуса на міському транспорті 1-го класу; з 01.11.2014 р. по 26.03.2015 р. в якості водія тролейбуса на міському транспорті; з 27.03.2015 р. по 12.01.2022 р. в якості водія тролейбуса на міському транспорті.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/4703/22 від 02.12.2022 повторно звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням від 21.04.2023 №72 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує його конституційні права, тому звернувся до суду із даним позовом.

05 липня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві зазначив, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 у справі № 200/4703/22, яке набрало законної сили 29.03.2023, управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 № 611 від 14.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

21.04.2023 управлінням прийнято рішення № 72 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки записи трудової книжки за період роботи з 17.08.1984 по 22.01.1989 та з 02.12.2008 по 26.03.2015 не містять інформації щодо закріплення ОСОБА_1 як водія тролейбуса саме на міському транспорті, інформації про періоди відволікання від основної роботи, а тому визначити пільговий стаж роботи тільки за записами трудової книжки не є можливим. Також долучена до заяви довідка не зарахована управлінням, оскільки вона видана новоствореною юридичною особою, яка розташована на непідконтрольній українській владі території, яке починаючи з 27.03.2015 здійснює свою діяльність всупереч українському законодавству.

Враховуючи вищевикладене, управлінням було вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4703/22 від 02.12.2022 позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65107, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №72 від 21.02.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.02.2022, з урахування висновків суду, викладених у цьому рішенні.

На виконання зазначеного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та прийнято рішення від 21.04.2023 №72.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 72 від 21.04.2023 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачеві відмовлено. В оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявника на дату звернення - 58 років 4 місяці 6 днів; до пільгового стажу не зараховані періоди роботи за записами трудової книжки: з 17.08.1984 по 22.01.1989 в якості водія тролейбуса 3-го, 2-го та 1-го класу у зв`язку з відсутністю уточнюючої інформації щодо характеру пільгової роботи, закріплення за певними маршрутами міського транспорту, інформації про періоди відволікання від основної роботи; з 02.12.2008 по 31.12.2009 в якості водія тролейбуса 1-го класу тролейбусного депо №1, у зв`язку з відсутністю уточнюючої інформації щодо характеру пільгової роботи, закріплення за певними маршрутами міського транспорту, інформації про періоди відволікання від основної роботи та відсутністю відомостей по спеціальному стажу за даними Реєстру; з 01.10.2014 по 30.10.2014 в якості водія тролейбуса 1-го класу, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків за даними Реєстру; з 01.11.2014 по 26.03.2015 в якості водія тролейбуса, у зв`язку з відсутністю сум нарахованої заробітної плати за даними Реєстру; з 27.03.2015 по 12.01.2022 в якості водія тролейбуса, у зв`язку з роботою на підприємстві, яке є новоствореною установою, зареєстрованою на непідконтрольній українській владі території та проводить свою діяльність всупереч українському законодавству.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною першою статті 114 зазначеного Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Зокрема, пунктом восьмим частини другої статті 114 Закону № 1058-IV гарантовано, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, з трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 вбачається, що відповідно до записів 4-7 позивач працював на посадах водія тролейбуса 3-го, 2-го та 1-го класу; записів 13-14 в якості водія тролейбуса 1-го класу, в якості водія тролейбуса.

Як свідчать матеріали справи, трудова книжка позивача дійсно містить інформацію про його зайнятість водієм міського пасажирського транспорту (тролейбусу) тільки станом на 02.12.2008 року.

Витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містить відомості про зайнятість позивача на посаді водія міського пасажирського транспорту (тролейбусу) тільки станом з 01.01.2010 по 30.10.2014 року.

Отже, суд вважає, що в трудовій книжці позивача станом на час звернення до пенсійного органу з заявою від 14.02.2022 року про призначення пенсії на пільгових умовах відсутні повні відомості, які визначають його право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12 серпня 1993 року у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Проте, підприємство, на якому працював позивач, знаходиться на непідконтрольній території та, у зв`язку із збройною агресії Росії, позивач позбавлений можливості отримання такої довідки. Відсутність можливості надати уточнюючу довідку не може бути підставою для позбавлення позивача на пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд вважає, що періоди роботи позивача з 17.08.1984 по 11.01.1989 в якості водія тролейбуса на міському транспорті 3-го, 2- го та 1-го класу;- з 02.12.2008 по 31.12.2009 в якості водія тролейбуса на міському транспорті 1-го класу; з 01.10.2014 по 30.10.2014 в якості водія тролейбуса на міському транспорті 1-го класу підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача у повному обсязі.

Щодо відсутності сплати страхових внесків за даними Реєстру за період 01.10.2014 по 30.10.2014, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закон.

Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1 […] статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Отже, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 01.10.2014 по 30.10.2014 до страхового стажу за порушення, вчинене підприємством-страхувальником, оскільки згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

З приводу періоду роботи з 01.11.2014 по 26.03.2015, суд зазначає наступне.

Зважаючи, що в періоді з 01.11.2014 по 26.03.2015 за даними Реєстру відсутні суми нарахованої заробітної плати позивачеві, а також про нарахування страхових внесків, то суд вважає, що у розглядуваному випадку відсутні підстави для зарахування цього періоду роботи.

Щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не прийняття до уваги довідки від 14.02.2022р. № 03/16 та періоду роботи з 27.03.2015 по 21.01.2022, суд зазначає наступне.

Як вбачається з запису 14 з трудової книжки позивача, з 27.03.2015 Донецьке трамвайно-тролейбусне управління перейменовано в комунальне підприємство адміністрації м. Донецька «Донелектроавтотранс».

Доказів того, що зазначене підприємство сплачувало страхові внески в бюджет України суду не надано.

Пунктом 3 статті 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків.

Враховуючи наведене вище, надані заявником будь-які документи для призначення пенсії, що видані підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, не можуть враховуватися для призначення пенсії.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з цим, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд.

Як встановлено, саме до повноважень Пенсійного органу віднесено вирішення питання щодо зарахування пільгового стажу для призначення пенсії.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно зарахувати пільговий стаж для призначення пенсії Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов до висновку, що рішення № 72 від 21.04.2023 прийнято не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 72 від 21.04.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., то відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір у розмірі 536,80 підлягає стягненню з відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок його бюджетних асигнувань, що є пропорційною частиною до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124, 125, 132, 133, 134, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (юридична адреса: Луганська область, м. Северодонецьк, вул. Шевченка, 9, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 72 від 21 квітня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 14.02.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

В частині інших позовних вимог,- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (юридична адреса: Луганська область, м. Северодонецьк, вул. Шевченка, 9, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 07 серпня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко