Справа № 160/11195/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Казаковій Л.А.
представника позивача Підлубної Ю.В.
представника відповідача Блохіна О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу №834к від 08.05.2023 р. ГУНП в Дніпропетровській області щодо накладання на слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ №304 о/с від 15.05.2023 року ГУНП в Дніпропетровській області в частині звільнення слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 15.05.2023 року;
- поновити його на службі в поліції на посаді слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з 15.05.2023 року;
- стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 16.05.2023 р. по 27.07.2023 р. в розмірі 74 631,77 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 15.05.2023 р. він дізнався про існування витягу з наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 15.05.2023 р. №304 о/с «По особовому складу», яким прийнято рішення про його звільнення в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає вищевказані накази відповідача протиправними, а звільнення - незаконним. Так, його не було повідомлено про проведення службового розслідування, будь-яких пояснень щодо виявлених дисциплінарною комісією обставин/порушень він не надавав, повідомлень щодо надання ним пояснень також не отримував, відповідно, і з висновком службового розслідування не ознайомлювався. Про результати службового розслідування йому стало відомо по факту отримання наказу №834к від 08.05.2023 р. Вважає, вказаним відповідач порушив його права на захист та висловлення думки (надання пояснень) щодо встановлених обставин службового розслідування. Він стверджує, що службове розслідування за фактом притягнення його до дисциплінарної відповідальності не проводилося, тому його неправомірно звільнено з посади без будь-яких обґрунтованих підстав. Жодних наказів про початок проведення щодо нього службового розслідування він не підписував, не був повідомленим про початок і підстави проведення службового розслідування. З огляду на що, вважає порушеним порядок притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Крім того, відповідачем наказом від 15.05.2023 року №304 о/с звільнено його з посади з 15.05.2023 р., тобто під час перебування на лікарняному, а всі дії щодо службового розслідування, розпочатого стосовно нього та їх наслідки (наказ від 08.05.2023 р. №834к) вважає вчиненими під час перебування на амбулаторному/стаціонарному лікуваннях.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року відкрито провадження в адміністративний справі та призначено її до розгляду у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.
Позивач був звільнений зі служби відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). При цьому, твердження позивача на неправомірне посилання дисциплінарної комісії у висновку службового розслідування на матеріали, зібрані під час проведення досудового розслідування, а також про відсутність вироку суду відносно нього, є безпідставними, оскільки дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, а лише перевірила обставини події на предмет дотримання вимог, що ставляться до поліцейських, та наявності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку. Відтак, встановлені дисциплінарною комісією обставини не свідчать про доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вказують на факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. При визначення виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , ГУНП діяло у межах власної дискреції. Враховуючи викладене, відповідач при проведенні службового розслідування, вирішенні питання щодо застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення, порядку притягнення до дисциплінарного стягнення та його реалізації діяв виключно на підставі законодавства та у спосіб встановлений нормативно-правовими актами, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.
Від позивача 29.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій щодо посилань відповідача на положення ч.1 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», зазначив, що саме ця норма передбачає зазначення дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки. Наказом від 15.05.2023 р. №304 о/с визначено дату звільнення позивача - 15.05.2023 р., в той час як лікарняний закрито 16.05.2023 р., тобто першим робочим днем є 16.05.2023 р., що свідчить про порушення відповідачем положень вказаної норми. При обранні виду дисциплінарного стягнення, відповідач не врахував ні тяжкість проступку, ні відсутності негативних наслідків, ні його особу та його особову характеристику, застосувавши найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який не є співмірним із учиненим діянням та факт застосування виду покарання (стягнення), що порушує обумовлений в ст.29 Дисциплінарного статуту порядок застосування кожного виду дисциплінарного стягнення, дотримання якого є обов`язковим під час дії воєнного стану.
Щодо посилань на висновки, викладені у постанові від 25.04.2019 р. у справі №816/604/17, то позивач зазначив, що обставини у вказаній справі не є схожими з обставинами його справи, оскільки норма 29 Дисциплінарного статут була введена в дію 01.05.2022 р., а висновок у справі №816/604/17 не містить правової оцінки Верховного Суду в аспекті статті 29 Статуту. Тому, службове розслідування стосовно нього проведене без дотримання положень Закону України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України", Порядку №893. Факти наведені у висновку та покладені в основу оскаржуваних наказів, на думку позивача, не знайшли свого підтвердження та є такими, що повністю спростовані ним.
Протокольною ухвалою суду від 05.07.2023 року проведено та закрито підготовче засідання і призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити повністю та надала додаткові письмові пояснення щодо виплати позивачу грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
У судовому засіданні представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач проходив службу на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
15.05.2023 року наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 304 о/с слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 15.05.2023 року.
Підставою видання наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції став наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 08.05.2023 року № 834к, яким на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 стали матеріали службового розслідування проведеного відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 18.04.2023 р. № 876, яке проводилось з метою повної і всебічної перевірки за фактом можливого порушення службової дисципліни позивачем.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно із частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
В силу частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).
Законом України від 15.03.2018 року №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Законом України "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" від 15.03.2022 р. №2123-IX Дисциплінарний статут Національної поліції України доповнено розділом V "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану".
Згідно із частиною другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
В силу ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із статтями 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до частин 1, 2, 5, 6 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
Статтею 27 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
Стаття 29 Дисциплінарного статуту встановлює особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, а саме у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Позивач в позові, та у відповіді на відзив на позовну заяву додатково зазначав, що як вбачається з наказу від 08.05.2023 р. №834к, відповідач наголошує про порушення ним ряду вимог службової дисципліни та положень закону, що виразилось: у не здійсненні заходів для з`ясування обставин кримінальних порушень, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження під час перебування у слідчо-оперативній групі, прийняття передчасних рішень про закриття кримінальних проваджень, не проведення всебічного, повного досудового розслідування у кримінальних провадженнях, не виконання письмових вказівок прокурора у кримінальному провадженні, проведення слідчих дій до внесення відомостей до ЄРДР, незабезпеченні належного зберігання матеріалів кримінальних проваджень під час їх досудового розслідування. З даним висновками відповідача він не може погодитись, оскільки з метою забезпечення незалежності слідчого та всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження закон передбачає поняття «процесуальної самостійності слідчого» та гарантії її забезпечення. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. В матеріалах кримінальних проваджень, наведених в наказі №834к, як і в матеріалах службового розслідування, проведеного стосовно нього, відсутні скарги на дії/бездіяльність його, в т.ч. щодо прийнятих ним рішень про закриття кримінальних проваджень. Факт скасування прокурором постанов про закриття кримінального провадження за №...115 від 10.04.2023 р. не свідчить про вчинення ним дисциплінарного проступку. Він, як незалежний та самостійній суб`єкт органу досудового розслідування кримінальних правопорушень, приймаючим рішення про закриття кримінального провадження №... 115 від 10.04.2023 р. діяв в межах своїх повноважень, обумовлений положеннями ст.40 КПК України. Питання законності/протиправності прийнятого слідчим рішення, за положеннями КПК України, не є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, само посилання відповідача на цю обставину дискримінує незалежність особи слідчого та його незалежність.
Відповідач, посилаючись на одне єдине кримінальне провадження, що було закрито ним на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, та надалі оскаржено прокурором, намагається дискримінувати незалежність його процесуальної діяльності, як суб`єкта органу досудового розслідування. Позивач зазначив, що в межах кримінального провадження за №... 103 від 28.03.2023 р. рішення про закриття прийнято ним 04.03.2023 р., як зазначає сам відповідач у своїй довідці за супровідним від 27.04.2023 р. вих.№213969, є нескасованим. Щодо заяви ОСОБА_3 зазначив, що дійсно 09.01.2023 р. на лінію «102» звернулася вказана особа, яка повідомила, що з його картки відбулось списання грошових коштів у розмірі 400 грн., після прибуття слідчо-оперативної групи, в складі якої був він, заявник надав свої пояснення, що були відображені в протоколі та виклав свою думку щодо припинення розгляду скарги (заяви) за його повідомленням, яку і було записано ним у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. ОСОБА_3 , за результатами ознайомлення з текстом протоколу, поставив свої підписи, без зауважень та заперечень. Обставини звернення ОСОБА_3 із скаргою до відповідача мали місце на час перебування його на лікарняному, тобто за його відсутності. Внесення даних до ЄРДР за фактом звернення ОСОБА_3 було здійснено іншим працівником, що також підтверджує і відповідач у відзиві. Отже, обставини на які посилається відповідач в обґрунтування підстав застосування до нього дисциплінарного стягнення, визнання вказаних дій його як дисциплінарного проступку, не відповідають дійсності, він не мав підстав для внесення до ЄРДР інформації за заявою ОСОБА_3 від 09.01.2023 р., так як заявник відмовився від розгляду його скарги. Щодо звернення ОСОБА_4 від 16.01.2023 р., то останній відмовився проїхати до будинку де з його слів відбулась крадіжка. Заявник знаходився в алкогольному сп`янінні. На його вимогу надати підстави виникнення у заявника права власності на будинок, з якого відбулась крадіжка, ОСОБА_4 відмовився надавати запитувану інформацію, також підтвердити обставини перебування об`єкта крадіжки на праві приватної власності не зміг, пояснивши це їх відсутністю. Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 відмовився проїхати до місця події (крадіжки), згоду на огляд місця події йому не надавав, ним не було проведено первинних слідчих заходів (дій). Відповідач замовчує ці факти та не надає їм жодної оцінки під час проведення службового розслідування, що свідчить про упередженість відповідача у висновках службового розслідування за вказаним фактом. Щодо повідомлення ОСОБА_5 від 13.01.2023 р., то під час опитування заявниці, йому стало відомо, що з картки її чоловіка зникли грошові в сумі 7 000 грн., про що зроблено запис в протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію. Чоловік заявниці зазначив, що просить припинити розгляд за повідомленням його дружини на лінію «102», що також відображено у вказаному протоколі, ознайомившись з яким поставив свій підпис. Таким чином, за яких підстав відповідач під час службового розслідування дійшов висновку про навмисне невнесення ним до ЄРДС інформації за зверненням ОСОБА_5 , є незрозумілим. За час перебування його у складі групи слідчих та/або виконання обов`язків слідчого, як самостійної одиниці, в межах перелічених в наказів №834к кримінальних проваджень, відповідач в особі керівника органу досудового розслідування та/або прокурор жодного разу не відсторонювали його від виконання обов`язків, у зв`язку з неефективністю вчинених заходів досудового розслідування, відводи до нього також не застосувались в межах згаданого переліку кримінальних проваджень. Матеріали кримінальних проваджень, що були витребувані керівником органу досудового розслідування (тобто прямим його керівником) та перелічені відповідачем в наказі від 08.05.2023 р., для проведення перевірки, кожного разу повертались до нього без зауважень та вказівок, наданих в порядку ч.4 ст.40 КПК України. В матеріалах службового розслідування та в матеріалах, перелічених відповідачем, кримінальних проваджень відсутні будь-які вказівки прокурора, надані ним в письмовій формі, що зареєстровані в системі документообігу відповідача, на виконання положень ч.4 ст.40 КПК України. В перелічених кримінальних провадженнях, згідно із наказом №834к, відсутні невиконанні вказівки прокурора, що надійшли до нього в порядку п.4 ст.40 КПК України, доказів протилежного відповідачем не надано. Щодо матеріалів кримінального провадження за №... 160 від 14.03.2018 р. та невиконання слідчим ним вказівок прокурора у вказаному кримінальному проваджені (строк виконання яких настав 10.07.2021 р.), то: за вказаний проступок строк застосування дисціплінарного стягнення сплив в силу положень ст.21 Статуту; відповідач у висновку від 08.05.2023 р. та оскаржуваних наказах звертає увагу на систематичне невиконання ним вказівок прокурора, при цьому посилаючись лише на єдине кримінальне провадження №...160 від 14.03.2018 р. Вказане посилання свідчить про надходження вказівки прокурора лише по єдиному провадженню з дотриманням вимог ст.40 КПК України, що свідчить про упередженість висновків дисциплінарної комісії, викладених в наказі №834к. Посилання відповідача в оскаржуваних наказах на невиконання ним вказівок прокурора та/або керівником органу досудового розслідування (тобто його прямим керівником) є безпідставними та такими, що не доведені жодними належними та допустимим доказами.
Щодо посилань на невчинення слідчих дій у кримінальному проваджені №. ..112 від 06.04.2023 р., то як і зазначає сам відповідач у відзиві, та зазначив позивач, матеріали отримані ним до свого провадження були лише в квітні 2023 р., і 27.04.2023 р. відповідач вже робить висновок про невчинення ним жодних дій. Перелік дій, що вчиняються слідчим на етапі досудового розслідування закріплений в ст.40 КПК України, а строк їх вчиненні визначений в ст.219 КПК України. Однак відповідач не наводить жодної положення вказаних статей КПК України, які було порушено та/або не дотримано слідчим під час перебування матеріалів вказаного провадження у нього. Надалі, має місце порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідачем, всупереч положень ст.21 Дисциплінарного статуту, протиправно притягнуто його до дисциплінарної відповідальності за порушення, що були виявленні під час вивчення стану кримінальних проваджень за №...099 від 27.05.2021, №... 141 від 23.03.2018, №...087 від 06.02.2018, №...084 від 06.02.2018, №...072 від 03.02.2018, №...069 від 01.02.2018, №...062 від 01.01.2018. №...055 від 06.01.2018, №...054 від 06.01.2018, оскільки строк застосування дисциплінарного стягнення вже скінчив свій перебіг, минуло більше шести місяців з дня прийняття ним до свого провадження вказаних справ, що є обмежувальною обставиною для застосування будь-якого виду дисциплінарного стягнення за вказані попущення. Аналогічна ситуація із кримінальними провадженнями за №№...012 від 12.01.2023 (прийнято до провадження слідчим 29.03.2023), ...003 від 02.01.2023 (прийнято до провадження слідчим 18.03.2023), ...149 від 30.12.2022 (прийнято до провадження слідчим 23.03.2023), ...146 від 24.12.2022 (прийнято до провадження слідчим 18.03.2023), ...145 від 24.12.2022 (прийнято до провадження слідчим 29.03.2023), ...144 від 24.12.2022 (прийнято до провадження слідчим 18.03.2023), ...103 від 21.08.2022 (прийнято до провадження слідчим 23.03.2023), ...061 від 11.06.2022 (прийнято до провадження слідчим 23.03.2023), ...085 від 20.05.2022 (прийнято до провадження слідчим 12.04.2023). Весь наведений перелік кримінальних проваджень був прийнятий ним як слідчим в період 18.03.2023 р. - 12.04.2023 р., висновок про результати службового розслідування складений в період 27.04.2023 р. - 08.05.2023 р., тобто відповідач в обґрунтування підстав застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади посилається на невчинення слідчим дій у кримінальних провадженнях, матеріали яких були отриманні ним менше ніж за місяць до початку проведення службового розслідування та його відсторонення від виконання службових обов`язків. Має місце той факт, що відповідачем під час проведення перевірки не прийнято до уваги, що підтверджується відсутністю посилань у висновку та безпосередньо в оскаржуваних наказах, на положення ст.ст.40, 219 КПК України, якими визначено строки проведення досудового розслідування та дії, що вчиняються у вказані строки.
Щодо незабезпечення належного зберігання матеріалів кримінального провадження (порушення положень п.1 р.3 згодної Інструкції), як про це стверджує відповідач, то, як було зазначено в позові, на час проведення службового розслідування, а саме обшуку його кабінету, позивач також зазначив, що перебував на лікарняному, тобто був відсутній на роботі. Всі матеріали кримінальних проваджень, в т.ч. і зупинених, знаходились у його сейфі. Кримінальні провадження, у яких здійснюється досудове розслідування, а також досудове розслідування в яких зупинено на підставі пунктів 1, 2, 2-1, 3 частини першої статті 280 КПК України, зберігаються слідчими (дізнавачами) в сейфах або металевих ящиках, що мають запірні пристрої та пристрої для опечатування. Ключі від сейфа (металевого ящика) знаходяться безпосередньо в слідчого (дізнавача), а їх дублікати - у керівника органу досудового розслідування (п.1 р.3 Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування НПУ). Відповідач, під час обшуку, самостійно отримав доступ до місця зберігання матеріалів кримінальних проваджень його, так як дублікат ключів знаходився у керівника органу досудового розслідування, тобто посилання відповідача на порушення п.1 р.3 Інструкції є безпідставним. Враховуючи сукупність доказів, що міститься в матеріалах справи, можна дійти висновку про відсутність фактів порушення ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
- надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
- подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
- ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;
- подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
- користуватися правничою допомогою.
Відповідач, всупереч наведеній нормі, позбавив позивача права на захист та надання пояснень щодо встановлених обставин службового розслідування. Позивач під час проведення службового розслідування перебував на лікарняному, про що був обізнаний відповідач.
Посилання на акти відмови від надання пояснень в телефонному режимі, акти виїзду та скріншоти повідомлень, що направлені з номерів телефону невідомих особі, які не є офіційними засобами зв`язку відповідача, не свідчать про дотримання відповідачем вказаних вище положень Дисциплінарного статуту.
Позивач, під час перебування на лікарняному, повідомив відповідача про готовність надати пояснення після його закриття. Однак, відповідач, посилаючись на обставини отримання вказаного клопотання після 08.05.2023 р. (дати складання висновку), вважає свої дії щодо направлення повідомлення про надання пояснень засобами месенджера Whatsapp, такими що вчиненні з дотриманням положень ст.27 Дисциплінарного статуту, які між тим не передбачають вказаного способу повідомлення.
Згідно із п.3 р.5 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України від 07.11.2018 р. №893 у разі перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці, що підтверджено документально (далі - відсутність на службі за вагомих обставин), час відсутності його на службі не зараховується до строку проведення службового розслідування, про що видається наказ про відсутність на службі за вагомих обставин за підписом особи, яка призначила службове розслідування.
Всупереч вказаних вимог матеріали службового розслідування не містять наказу про відсутність на службі ОСОБА_1 за вагомих обставин за підписом особи, яка призначила службове розслідування, враховуючи, що під час службового розслідування позивач перебував на лікарняному.
Відповідно до п.15-16 Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 р. №328 інформація з Реєстру, що містить відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, період і причину непрацездатності, надається тільки особі, якої зазначені відомості стосуються, її страхувальнику - за період перебування особи у трудових відносинах із ним відповідно через електронні кабінети застрахованої особи та страхувальника на порталі послуг, а також особі, яка засвідчила тимчасову непрацездатність, - через електронну систему охорони здоров`я.
Інформація з Реєстру може надаватися застрахованим особам в електронній формі через термінали доступу, в тому числі автоматизовані, суб`єктів, підключених до інформаційних сервісів на порталі послуг відповідно до укладених з Пенсійним фондом України договорів у порядку, встановленому законодавством.
На веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України в особистих кабінетах роботодавець та застрахована особа мають можливість переглянути інформацію щодо відкритого електронного лікарняного, зокрема номер лікарняного, дату відкриття та закриття. При цьому роботодавець має можливість бачити листок непрацездатності вже в перший день його відкриття закладом охорони здоров`я.
Наказом від 15.05.2023 р. №304 о/с звільнено ОСОБА_1 з посади з 15.05.2023 р., тобто під час перебування на лікарняному, а всі дії щодо службового розслідування, розпочатого стосовно нього та їх наслідки (наказ від 08.05.2023 р. №834к) є такими, що вчинені під час перебування на амбулаторному/стаціонарному лікуваннях.
Щодо посилань відповідача на положення ч.1 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд зветає увагу на те, що саме ця норма передбачає зазначення дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
Так, наказом від 15.05.2023 р. №304 о/с визначено дату звільнення 15.05.2023 р., в той час як лікарняний закрито 16.05.2023 р., тобто першим робочим днем є 16.05.2023 р., що свідчить про порушення відповідачем положень вказаної норми.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В силу ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за можливе визнати протиправними та скасувати пункт 1 наказу №834к від 08.05.2023 р. відповідача щодо накладання на слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кудінова Р.Г. дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ №304 о/с від 15.05.2023 року в частині звільнення позивача з 15.05.2023 року, а тому слід поновити позивача на службі в поліції на займаній ним раніше посаді з 15.05.2023 року.
Відповідно до частин 1, 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно із п.п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.
Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 р. у справі №21-395а13 зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. за №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).
Відповідно до п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
У п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24.12.1999 р. зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при зазначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового додатку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 15.05.2023 р. по 27.07.2023 року у розмірі 47 631,77 грн. (сума вказана без урахування податків та зборів), але не в розмірі 74 631,77 грн., як зазначено в письмових поясненнях позивачем.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з підстав зазначених вище.
З огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України, за наслідками розгляду цієї справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 371 КАС України, суд,
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу №834к від 08.05.2023 р. Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо накладання на слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ №304 о/с від 15.05.2023 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині звільнення слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 15.05.2023 року.
Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 15.05.2023 року.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 15.05.2023 р. по 27.07.2023 року у розмірі 47 631,77 грн. (сума вказана без урахування податків та зборів).
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі суми стягнення за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення суду складений 27.07.2023 року.

Суддя К.С. Кучма