Справа № 580/1775/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року м.Київ № 580/1775/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Севериненко К.Р.,

за участю:

представника позивача - Декань М.І.,

третіх осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду у порядку ст.29 КАС України надійшла адміністративна справи за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" з позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевича Олександра Васильовича щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 70774292 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку із повним виконанням судового рішення по справі № 580/1853/21 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 70774292;

- зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 70774292 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку із повним виконанням судового рішення по справі № 580/1853/21 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 70774292;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору винесену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем Олександром Васильовичем від 25.01.2023 у виконавчому провадженні № 70774292;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу винесену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем Олександром Васильовичем від 24.02.2023 у виконавчому провадженні № 70774292.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем добровільно було виконано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №580/1853/21, яким зобов`язано КП "Київреклама" безоплатно повернути демонтоване майно, що було розміщено на фасаді "Готелю "Лайм" та встановити його на попереднє місце розміщення. 17.08.2022 та 02.02.2023 позивач направив повідомлення до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) з фотофіксацією виконання рішення у повному обсязі. Проте, відповідач відкривши виконавче провадження та зафіксувавши в акті від 24.02.2023 факт добровільного виконання позивачем судового рішення до відкриття виконавчого провадження не вчинив дії щодо закінчення виконавчого провадження та прийняв протиправні постанови про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 матеріали справи №580/1775/23 передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 18.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 13.06.2023.

Протокольною ухвалою від 13.06.2023 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відкладено розгляд справи до 19.07.2023.

У подальшому розгляд справи було відкладено до 01.08.2023 за клопотанням третьої особи ОСОБА_2 .

У судовому засіданні від 01.08.2023 представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Представник наголосив про те, що позивачем не демонтувалися об`єкти майна, на які посилається третя особа ОСОБА_2 в акті державного виконавця від 24.02.2023. Натомість позивачем повернуто, встановлено і змонтовано на попереднє місце розміщення вивіски, які були розміщені на фасаді "Готелю Лайм" відповідно до рішення суду у справі № 580/1853/21.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав заяву про здійснення розгляду справи без його участі, правом подачі відзиву не скористався.

Треті особи, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та пояснили про те, що позивач лише частково виконав рішення суду від 06.09.2021 у справі №580/1853/21, частково повернув пошкоджене майно, чим заподіяв їм моральну та матеріальну шкоду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 580/1853/21 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», які полягають у проведенні 25.02.2021 демонтажу майна, що було розміщене на фасаді «Готелю «Лайм» за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, 16 та зобов`язано комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» безоплатно повернути демонтоване майно, що було розміщене на фасаді «Готелю «Лайм» та встановити і змонтувати його на попереднє місце розміщення. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2022 року касаційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» залишено без задоволення.

Відтак, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 580/1853/21 набрало законної сили 08.12.2021.

На виконання вказаного рішення, Черкаський окружний адміністративний суд 21.06.2022 видав виконавчий лист №580/1853/21 про зобов`язання комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» безоплатно повернути демонтоване майно, що було розміщене на фасаді «Готелю «Лайм» та встановити і змонтувати його на попереднє місце розміщення.

12.01.2023 ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції з заявою про примусове виконання рішення суду у справі №580/1853/21 на підставі виконавчого листа, виданого 21.06.2022.

Розглянувши вищезазначену заяву ОСОБА_2 , старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Полінкевич О.В. прийняв постанову від 25.01.2023 про відкриття виконавчого провадження №70774292, якою зобов`язав боржника виконати вимоги виконавчого документа та сплатити суму виконавчого збору, що складає 26800 грн, мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 300 грн.

Одночасно з відкриттям провадження №70774292, відповідачем винесено постанову від 25.01.2023 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800 грн.

02.02.2023 КП «Київреклама» подано заяву до відповідача про закінчення виконавчого провадження №70774292 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним виконанням позивачем 12.08.2022 судового рішення по справі №580/1853/21 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, про що, як вже зазначалось вище, повідомлено відповідача та третю особу.

Вказану заяву старшим державним виконавцем розглянуто не було.

Однак, за наслідком виходу державного виконавця 24.02.2023 за адресою м. Київ, вул. Печенізька,16 складено Акт державного виконавця, яким встановлено наступне: безоплатно повернуте демонтоване майно, що було розміщено на фасаді Готелю "Лайм" та встановлене і змонтоване на попереднє місце розміщення за адресою м. Київ, вул. Печенізька, 16: вивіска з лівого боку від входу в Готель "Лайм" на фронтальній частині фасаду Готель "Лайм" з назвою "Hotel Lime" (Додаток 1 до Акту державного виконавця від 24.02.2023); одна углова вивіска на фасаді Готелю "Лайм" з назвою "Lime" (Додаток 2 до Акту державного виконавця від 24.02.2023); одна углова вивіска на фасаді Готелю "Лайм" з назвою "Hotel" (Додаток 3 до Акту державного виконавця від 24.02.2023); вивіска на торцевій частині фасаду Готелю "Лайм" з назвою "Готель Лайм" (Додаток 4 до Акту державного виконавця від 24.02.2023).

Також, державним виконавцем в Акті державного виконавця від 24.02.2023 встановлено наявність безоплатно повернутих 4 вивісок, які були встановлені і змонтовані на попереднє місце розміщення боржником за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, 16 згідно наданих документів від 01.02.2023 боржником 12.08.2022 у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження (що було відкрите 25.01.2023), а також встановлено відсутність повернення, встановлення та змонтування такого майна: 1 вивіска з підсвічуванням Готелю "Лайм" розміром 0.75 на 2.75 метрів; п`ять фігурних елементів фасаду; п`ять елементів фасаду розміром 1,5 на 5 метрів виготовлених із екобонду; п`ять датчиків світла; п`ять трансформаторів; один телевізійний блок; тридцять LED елементів; каркас фасаду; десять декоративних елементів фасаду; п`ять штук елементів кріплення; одна відеокамера.

Відповідач вважаючи, що вимоги виконавчого документу, а саме виконавчого листа № 580/1853/21, виданого 21.06.2022 Черкаським окружним адміністративним судом, боржником виконано не в повному обсязі, скільки не повернуте, не встановлене та не змонтоване на попереднє місце розміщення за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, 16, все демонтоване майно відповідно до вимог виконавчого документу, прийняв постанову від 24.02.2023 про накладення штрафу на боржника за невиконання без поважних вимог виконавчого документу у розмірі 5100 грн, якою зобов`язано позивача виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не закінчення виконавчого провадження та постановами про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 та 4 ст. 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Нормами ч. 1 ст. 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст.14 Закону № 1404-VIII визначено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404- VIII обумовлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Стаття 63 Закону №1404-VIII визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Відповідно до ч. 1 вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

З доказів у справі встановлено, що Черкаським окружним адміністративним судом резолютивній частині свого рішення від 06.09.2021 у справі №580/1853/21 позов ОСОБА_2 задоволено частково та зазначено спосіб його виконання: "Зобов`язати комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама безоплатно повернути демонтоване майно, що було розміщене на фасаді Готелю Лайм та встановити і змонтувати його на попереднє місце розміщення".

Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВРЕКЛАМА", у порядку добровільного виконання рішення суду, було прийнято наказ №450 від 31.03.2020 "Про демонтаж рекламних засобів", та безоплатно повернено ОСОБА_2 демонтоване майно, що було розміщено на фасаді "Готелю Лайм" та встановлено його на попереднє місце розміщення. Про це позивач заздалегідь повідомив відповідача та третю особу ОСОБА_2 листом від 17.08.2022 №196-974/КР.

Факт добровільного виконання позивачем судового рішення підтверджується фотофіксаціями до моменту демонтажу майна ОСОБА_2 , після здійснення демонтажу майна ОСОБА_2 та виконання судового рішення, та актом державного виконавця від 24.02.2023, яким безпосередньо встановлено наявність безоплатно повернутих 4 вивісок, які були встановлені і змонтовані на попереднє місце розміщення боржником за адресою АДРЕСА_1 згідно наданих документів від 01.02.2023 боржником 12.08.2022 у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження.

Також, про факт добровільного виконання судового рішення, позивач повторно повідомив відповідача заявою від 01.02.2023 №196-159/КР про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Проте, відповідач, вважаючи, що позивачем не у повному обсязі виконано судове рішення, оскільки згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду по справі № 580/1853/21 від 06.09.2021, на підставі якого виданий 21.06.2022 Черкаським окружним адміністративним судом виконавчий лист №580/1853/21, встановлено перелік майна, що розглядався судом як незаконно демонтоване майно, що підлягає безоплатному поверненню, встановленню і змонтуванню його на попереднє місце розміщення за адресою АДРЕСА_1 : вивіски з підсвічуванням Готелю "Лайм", розміром 0.75 на 2.75 метрів; п`ять фігурних елементів фасаду; п`ять елементів фасаду розміром 1,5 на 5 метрів, виготовлених із екобонду, п`ять датчиків світла; п`ять трансформаторів; один телевізійний блок; тридцять LED елементів; каркас фасаду; десять декоративних елементів фасаду; п`ять штук елементів кріплення; одна відеокамера.

Тому, відповідач вважаючи невиконання боржником судового рішення у повному обсязі через відсутність повернення, встановлення та змонтування такого майна: 1 вивіска з підсвічуванням Готелю "Лайм" розміром 0.75 на 2.75 метрів; п`ять фігурних елементів фасаду; п`ять елементів фасаду розміром 1,5 на 5 метрів виготовлених із екобонду; п`ять датчиків світла; п`ять трансформаторів; один телевізійний блок; тридцять LED елементів; каркас фасаду; десять декоративних елементів фасаду; п`ять штук елементів кріплення; одна відеокамера, не закінчив виконавче провадження та прийняв спірну постанову про накладення на боржника штрафу.

Однак, таке твердження відповідача суд вважає хибним, оскільки виконання судового рішення здійснюється виключно на підставі виконавчого документу, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист повинен містити, зокрема, резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №580/1853/21, виданий Черкаським окружним адміністративним судом 21.06.2022, відповідає резолютивній частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2021, та містить наступне зобов`язання позивача: "Зобов`язати комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама безоплатно повернути демонтоване майно, що було розміщене на фасаді Готелю Лайм та встановити і змонтувати його на попереднє місце розміщення".

Втім, ані резолютивна частина рішення ані виконавчий лист не містять зобов`язання позивача щодо повернення, встановлення та змонтування такого майна: 1 вивіска з підсвічуванням Готелю "Лайм" розміром 0.75 на 2.75 метрів; п`ять фігурних елементів фасаду; п`ять елементів фасаду розміром 1,5 на 5 метрів виготовлених із екобонду; п`ять датчиків світла; п`ять трансформаторів; один телевізійний блок; тридцять LED елементів; каркас фасаду; десять декоративних елементів фасаду; п`ять штук елементів кріплення; одна відеокамера.

А тому, висновок державного виконавця про неповне виконання позивачем судового рішення суперечить зобов`язальній частині рішення та зобов`язанню, викладеному у виконавчому документі.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

Між тим, станом як на час відкриття виконавчого провадження, на час прийняття постанови про накладення штрафу та навіть на час розгляду цієї справи відсутня жодна ухвала про роз`яснення судового рішення у справі №580/1853/21 за зверненням відповідача чи третіх осіб.

Суд звертає увагу, що посилання третіх осіб на наявність певних пошкоджень на повернутому позивачем демонтованому майні внаслідок його демонтажу й встановлення, посилання на викрадення позивачем частини демонтованого майна та спричинення такими діями матеріальної, моральної шкоди, може бути самостійною підставою для звернення третіми особами до правоохоронних органів чи суду з відповідною заявою чи позовом про відшкодування шкоди, оскільки такі правовідносини не були предметом спору у справі № 580/1853/21 та знаходяться за межами виконавчого провадження №70774292.

Суд наголошує, що у п. 70 рішення ЄСПЛ у Справі «Рисовський проти України» зазначено про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права: державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси; принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам; потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються; у контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Слід відзначити, що у даному випадку відповідач не дотримався вимог принципу "належного урядування", оскільки не діяв вчасно і послідовно, безпідставно залишив без уваги повідомлення позивача про добровільне виконання рішення суду заздалегідь до відкриття виконавчого провадження, заяву позивача про закінчення виконавчого провадження через добровільне виконання рішення суду.

Крім того, у продовження грубого порушення принципу "належного урядування", відповідач прийняв спірну постанову від 24.02.2023 про накладення штрафу на боржника, при цьому самостійно тлумачивши зміст судового рішення у протиріч його резолютивній частині.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо неприйняття ним постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 закону України "Про виконавче провадження", та необхідність зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 24.02.2023.

При цьому, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо неприйняття ним постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження до відкриття виконавчого провадження, не підлягає задоволенню, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження №70774292 є чинною, не скасована та сторонами не оскаржується.

Відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" закінченню підлягає лише відкрите виконавче провадження, а тому вимога позивача про закінчення виконавчого провадження до його відкриття, при наявності чинної постанови про відкриття виконавчого провадження суперечить нормативним положенням ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 25.01.2023 суд зазначає таке.

За приписами частин 5 та 6 статті 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом десяти робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин 14 статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 28 квітня 2020 року в справі №480/3452/19.

Судом встановлено, що до Відділу примусового виконання рішень надійшов виконавчий лист на виконання рішення суду зобов`язального характеру, а тому державним виконавцем правомірно, з дотриманням вимог статей 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" було прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Також суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 04.08.2020 у справі № 200/13920/19-а, від 02.06.2021 у справі №160/4481/20, законодавець пов`язав можливість отримання виконавцем виконавчого збору (основної винагороди) не виключно з вчиненням ним певних виконавчих дій протягом усього часу тривання виконавчого провадження яке призвело до фізичного стягнення коштів на користь стягувача з боржника.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.01.2019 по справі №703/1086/17, від 28.04.2020 по справі №480/3452/19 та від 21.05.2020 по справі №336/2056/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору достатньо самого факту відкриття виконавчого провадження.

При цьому, позивачем не оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження, на підставі якої відповідачем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

У позовній заяві представник позивача стверджує, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, а тому оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи та надані органом ДВС документи, які наявні у матеріалах виконавчого провадження, суд погоджується, що у межах виконавчого провадження №79774292 має місце добровільне виконання рішення суду стягувачем до відкриття виконавчого провадження.

Саме це є підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та задоволення позову у цій частині.

Однак, суд звертає увагу, що позовна вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору фактично обґрунтована добровільним виконання рішення позивачем.

Отже, фактичними мотивами, які спонукали позивача звернутись з цим позовом до суду, є незгода зі стягненням з нього виконавчого збору, проте, слід врахувати, що за змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. Відтак, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Суд наголошує, що відповідно до ч.9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

У свою чергу спірна постанова про стягнення виконавчого збору від 25.01.2023 є самостійним виконавчим документом, на виконання не направлялась та не виділялась в окреме виконавче провадження, а тому не порушує прав позивача, а тому у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Водночас, відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Тобто, законодавець в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів та довести його недобросовісність.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, не надав доказів на підтвердження вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа та наявності підстав для стягнення визначених сум виконавчого збору а відтак, не довів правомірності своїх дій та рішень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Виходячи з викладеного, оцінюючи фактичні дані, матеріали справи, а також встановлені судом факти порушення відповідачем порядку проведення виконавчих дій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по справі відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевича Олександра Васильовича щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 70774292 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із повним виконанням судового рішення по справі №580/1853/21.

Зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевича Олександра Васильовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 70774292 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із повним виконанням судового рішення по справі № 580/1853/21.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем Олександром Васильовичем від 24.02.2023 у виконавчому провадженні № 70774292.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 07 серпня 2023 р.