Справа № 120/10186/22
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10186/22 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

07 серпня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.10.2022 № 23 про відмову в призначенні пільгової пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати пільгову пенсію з 19.04.2022, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи на Вінницькому заводі "Кристал" з 02.04.1984 по 01.07.1989 та період служби у Збройних Силах з 29.06.1989 по 11.02.1993.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задовлення з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 02.04.1984 по 01.07.1989 працювала на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" на Вінницькому заводі "Кристал".

01.07.1989 позивач звільнена з Вінницького заводу "Кристал" у зв`язку з призовом до лав Збройних Сил та в період з 29.06.1989 по 11.02.1993 проходила військову службу, що підтверджується довідкою Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 11.04.2022 № 202 та військовим квитком серії НОМЕР_2 .

З метою призначення пільгової пенсії на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачка неодноразово зверталася до Пенсійного органу з відповідними заявами.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 22.04.2022 № 23 позивачці відмовлено у призначенні пенсії через відсутність пільгового стажу, оскільки надана до пенсійного фонду довідка Вінницького заводу "Кристал" не відповідала встановленим вимогам (а.с. 8)

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.07.2022 № 23 позивачці відмовлено у призначенні пенсії через відсутність пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.04.1984 по 01.07.1989, оскільки довідка № 10/62 від 18.07.2022, що видана АТ Вінницьким заводом "Кристал" не відповідає вимогам Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (а.с. 6).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.08.2022 № 23 позивачці втретє відмовлено у призначенні пенсії через відсутність достатнього пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.04.1984 по 01.07.1989 на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" згідно довідки від 29.07.2022 № 10/63, оскільки посада, яка б давала право виходу на пенсію на пільгових умовах, включена до Списку № 2 (в редакції Постанови від 22.08.1956 № 1173) Постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365, тобто після звільнення заявниці з посади "огранувальника алмазів у діаманти" (а.с. 7).

Однак, 28.09.2022 позивачка знову звернулася із заявою про призначення пільгової пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.10.2022 № 23 їй відмовлено у призначенні пенсії через відсутність пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.04.1984 по 01.07.1989 на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" згідно довідки від 15.08.2022 № 10/63, оскільки посада, яка б давала право виходу на пенсію на пільгових умовах, включена до Списку № 2 (Постанова від 22.08.1956 № 1173) Постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365, тобто після звільнення заявниці з посади "огранувальника алмазів у діаманти" (а.с. 21).

Для підтвердження стажу роботи на шкідливих та важких роботах, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, окрім трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка надала відповідачу додаткові документи, а саме: 1) довідку Вінницького заводу "Кристал" від 29.07.2022 № 10/63 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; 2) довідку Вінницького заводу "Кристал" від 15.08.2022 № 10/68 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 05.10.2022 № 23, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що впродовж періоду роботи позивачки на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" (з 02.04.1984 по 01.07.1989) ця посада не відносилася до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, а включено посаду до зазначеного списку, лише після звільнення позивачки, постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365, а тому позивач не має права на зарахування періоду роботи з 02.04.1984 по 01.07.1989 до пільгового стажу.

Відтак, ключовим у цьому спорі є питання про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивачки періоду її роботи з 02.04.1984 по 01.07.1989 на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" з огляду на те, що посада яку вона займала включена до Списку № 2 лише Постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365, тобто після її звільнення. Похідним від цього є й питання про наявність підстав для включення до пільгового стажу періоду впродовж якого позивачка проходила військову службу - з 29.06.1989 по 11.02.1993.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості призначення пенсій за віком на пільгових умовах врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (надалі Закон №1058-IV).

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 24 Закон №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок (пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

Водночас, з метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі - Порядок №383).

Так, згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як встановлено із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач в період з 02.04.1984 по 01.07.1989 працювала на посаді "огранувальника алмазів у діаманти" на Вінницькому заводі "Кристал" (а.с. 13).

У відповідності до довідки виданої АТ "Вінницький завод "Кристал" №10/63 від 29.07.2022 вбачається, що в період з 02.04.1984 по 01.07.1989 позивачка працювала повний робочий день та виконувала роботи по огрануванню алмазів у діаманти в виробництві "оброблення металу" без використання роботехніки за професією "Огранувальник алмазів у діаманти" (а.с. 14).

Також, вказана довідка містить інформацію стосовного того, що посада позивачки передбачена Списком № 2 (розділ 15, пункт 10а) у редакції затвердженій постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365 якою доповнено раніше чинну постанову про затвердження Списків № 1 та № 2 від 22.08.1956 № 1173.

Відтак, вперше професія "огранувальник алмазів у діаманти" внесена до Списків виробництв, робот, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 року №10, які діяли з 01.01.1992 року.

Проте, як правильно відзначено судом першої інстанції та не заперечується самим апелянтом, у період роботи позивача (з 02.04.1984 року по 01.07.1989 року) на АТ "Вінницький завод "Кристал" діяв Список № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах", редакція якого не відносила посаду "огранувальник алмазів" до числа тих, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

В розрізі встановлених обставин справи, судова колегія наголошує, що, як було відзначено вище, за загальним правилом при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Із додатків 1 та 2 до вказаних Списків вбачається, що до пільгового стажу може бути зарахований весь період роботи навіть у тому випадку, коли він повністю не охоплений часом дії відповідного Списку № 1 чи № 2. Однак, у такому випадку, обов`язковою умовою є зайнятість особи на відповідній посаді за Списком № 1 чи № 2 хоча б частину періоду після включення цієї посади до одного чи іншого списку. Проте, у випадку коли особа прийнята на посаду та звільнена із неї до віднесення цієї посади до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, то вона в силу норми першого речення пункту 3 Порядку № 383 позбавлена права на зарахування періоду роботи до пільгового стажу як і права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.06.2022 року у справі №640/10113/19, предметом розгляду якої були подібні правовідносини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки посада "огранувальник алмазів у діаманти" була включена до переліку посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 лише після звільнення позивачки, постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365, остання не має права на зарахування періоду роботи з 02.04.1984 по 01.07.1989 до пільгового стажу.

Стосовно зарахування до пільгового стажу позивача періоду її служби в Збройних Силах з 29.06.1989 по 11.02.1993, судова колегія відзначає наступне.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року закріплено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

З наведених норм вбачається, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що на момент призову на військову службу (29.06.1989) позивачка займала посаду яка не відносилася до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, а робота на цій посаді не давала право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що період проходження позивачкою військової служби не підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.