Справа № 400/9630/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

07 серпня 2023 р. № 400/9630/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., ознайомившись із

позовною заявоюОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Департаменту житлово - комунального господарства Миколаївської міської ради, вул. Адмірала Макарова, 7, м. Миколаїв, 54030; Комісії з обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації, АДРЕСА_2 , ,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним та скасування акту від 09.08.2022 № ДЖКГ/3/7; стягнення моральної шкоди в розмірі 105 000,00 грн,
ВСТАНОВИВ:

На електронну поштову скриньку Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту житлово - комунального господарства Миколаївської міської ради, Комісії з обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації з такою прохальною частиною:

"1. Визнати протиправною бездіяльність департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, який не надав мені своєчасно на ознайомлення акт ДЖКГ/3/7 від 09.08.2022 комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ (затверджений головою комісії 10.08.2022), що призвело до затоплення моєї квартири і завдало мені матеріальних збитків та моральної шкоди. Стягнути з даного відповідача на мою користь суму 105 000 гривень за завдану мені моральну шкоду.

2. Визнати протиправними дії комісії з обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ, яка під час огляду квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 не зазначила в акті ДЖКГ/3/7 від 09.08.2022 комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ, про пошкоджені труби системи опалення в даних квартирах, що призвело до затоплення моєї квартири і завдало мені матеріальних збитків та моральної шкоди. Стягнути з даного відповідача на мою користь суму 105 000 грн. за завдану мені моральну шкоду.

3. Визнати акт ДЖКГ/3/7 від 09.08.2022 комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ (затверджений головою комісії 10.08.2022), протиправним та скасувати його.

4. Зобов`язати департамент ЖКГ ММР надати мені на ознайомлення в десятиденний термін акт комісії з обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ, з урахуванням пошкоджених труб системи опалення в 14 та 10 квартирах АДРЕСА_5 (на момент затоплення 15.11.2022) та без урахування представників ТОВ «УК «БРИЗ-ПРО».

5. Витребувати з ДЖКГ ММР для матеріалів справи наказ ДЖКГ ММР від 22.07.2023 №85 «Про створення комісії для проведення комісійного обстеження пошкоджених об`єктів» (зі змінами) відповідно до якого діяла комісія з обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

6. Розгляд справи проводити за моєю участю.

7. Розглянути та задовільнити клопотання про звільнення мене від сплати судового збору по справі у зв`язку із скрутним фінансовим становищем.

8. Розглянути та задовільнити заяву про поновлення пропущеного з поважних причин строку звернення до суду по даній позовній заяві".

Позовна заява надійшла на електронну поштову скриньку суду в електронній формі як окремий файл, підписаний кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_1 .

За правилами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 160 та частини першої статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається у письмовій формі до суду першої інстанції.

Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 15.1 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Суд узяв до уваги, що позовна заява надійшла до суду в електронній формі не через підсистему "Електронний суд", а на електронну пошту суду, тобто не у спосіб, що передбачений процесуальним законом.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості звертатися до суду із позовними заявами в електронній формі інакше, ніж з використанням підсистеми "Електронний суд".

Процесуальний закон не передбачає можливості звернення до суду шляхом надсилання позовної заяви на електронну поштову скриньку суду навіть за умови підписання такого електронного листа або файлу кваліфікованим електронним підписом.

Розглядаючи можливість прийняття позовної заяви до розгляду, суд застосовує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 01.07.2021 у справі № 9901/76/21, ухваленої за результатами розгляду апеляційної скарги фізичної особи на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.03.2021 у цій самій справі.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 18.03.2021 постановив у справі №9901/76/21 ухвалу про повернення позовної заяви, що надійшла до суду електронною поштою з накладенням кваліфікованого електронного підпису, та зазначив таке:

«… надсилання процесуальних документів до Верховного Суду в електронній формі передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за покликанням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного кваліфікованого електронного підпису.

Тобто альтернативним способом звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їхнім скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет користувача підсистеми "Електронний суд".

Обмеження, пов`язанні з використанням підсистеми "Електронний суд", у тому числі щодо подачі процесуальних документів через Електронний кабінет, є легітимними, пропорційними та не перешкоджають доступу до правосуддя.

Із матеріалів позовної заяви слідує, що вона надіслана на електронну поштову адресу Суду касаційної інстанції, із використанням електронного цифрового підпису ОСОБА_1 , на підтвердження чинності якого надано роздруківки результату створення та перевірки електронного цифрового підпису, виданого АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

У графі "Підписувач" скарги, що надійшла до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зазначено ОСОБА_1.

На підтвердження підписання позову ОСОБА_1 надано роздруківку протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису від 17 березня 2021 року.

Разом з тим, позивачем сформовано та надіслало позовну заяву на адресу Верховного Суду не за допомогою підсистеми "Електронний суд", а електронною поштою, докази перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на позов, із використанням підсистеми «Електронний Суд» відсутні, що свідчить про використання заявником способу звернення до Верховного Суду із позовною заявою, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.

У силу підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Відповідно пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення Верховним Судом позовної заяви з огляду на її непідписання особою, та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою заявою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано частиною другою статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд».

У постанові від 01.07.2021 у справі № 9901/76/21 Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду апеляційної скарги позивача підтримала вказану вище правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, залишивши без змін ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.03.2021, та зазначила таке:

«Отже, надсилання процесуальних документів до Верховного Суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 позовну заяву та заяву про забезпечення позову до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду було надіслано не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису скаржника, що дає підстави стверджувати, що ОСОБА_1 використав спосіб звернення до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із позовною заявою та заявою про забезпечення позову, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у цій справі, встановив, що матеріали поданої позовної заяви та заяви про забезпечення позову не містять відомостей про підписання документа електронним цифровим підписом із застосування посиленого сертифіката відкритого ключа та перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на позовну заяву та заяву про забезпечення позову із використанням підсистеми "Електронний суд"».

Суд бере до уваги, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає диференціації вимог до форми подання позовних заяв залежно від суду, до якого вони подаються.

У зв`язку з цим суд застосовує зазначені вище висновки Великої Палати Верховного Суду до позовної заяви ОСОБА_1 , направлену на електронну пошту суду в електронній формі.

Отже, оскільки позовна заява надійшла до суду не у паперовій формі із власноруч проставленим підписом та не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а електронною поштою з використанням кваліфікованого електронного підпису, суд дійшов висновку, що позивач використав спосіб звернення до адміністративного суду із позовною заявою, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

На підставі вищенаведеного позовну заяву належить повернути.

Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на предметну юрисдикцію відповідних спорів.

Зокрема, відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частини перша та друга статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень (органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства), предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головно, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі-ЦПК України) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, та спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Суд зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналогічна права позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №243/4405/17, від 19.05.2020 у справі №916/1608/18.

На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на пошкодження її майна (квартири) внаслідок ворожого обстрілу з боку рф та вчинення відповідачами протиправни дій, бездіяльності, пов`язаними із складенням акту комісійного обстеження, що призвели до затоплення квартири позивача і завдання їй шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.11.2019 року у справі №906/392/18 зробила такий правовий висновок: «…Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до положень ст.21 ЦК України».

На підставі вищезазначеного, керуючись пунктом 3 частини четвертої статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна