Справа № 600/350/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/350/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП" до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП" (далі - позивач), звернулося в суд з позовом до Чернівецької митниці (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA408020/2022/000873;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA40800/2022/000046/2 від 09.09.2022 р.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з винесеними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважає їх необґрунтованими, незаконними та такими, що винесені з порушенням чинного законодавства, а викладені у них обставини та підстави порушення митних правил не відповідають дійсності.

Так, позивач 08.09.2022 року подав для митного оформлення митну декларацію №UA408020/2022/037976, згідно якої було задекларовано вантаж "полівінілхлорид не змішаний з іншими речовинами: полівінілхлорид суспензійний марка PVC ANWIL S-67-20000 кг., константа фікентчера К 66,5 використовується для виготовлення труб, профілів, трубок, листів та плівки". При поданні митної декларації для митного оформлення, на думку позивача, були надані всі необхідні документи, визначені ст. 53 МКУ, які підтверджували митну вартість товару, що слугувало підставою для застосування працівниками митниці першого методу визначення митної вартості товарів, тобто за ціною угоди. Натомість, відповідач у оскаржуваному рішенні №UA 40800/2022/000046/2 від 09.09.2022 року не погодився із задекларованою митною вартістю товарів та здійснив коригування такої вартості за резервним методом.

Позивач вважає, що подані ним документи належним чином підтверджували заявлену митну вартість товару за першим методом ціною угоди. Проте, митний орган протиправно не визнав заявлену митну вартість товару за першим методом та застосував резервний метод.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що подані декларантом до митного оформлення документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності та документально не підтверджують заявлену митну вартість.

Таким чином, митний орган не вбачав за можливе визнати визначену декларантом митну вартість із застосуванням першого методу її визначення (за ціною договору) та визначив митну вартість за резервним методом.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

18.11.2021 року між позивачем та HUZUR PLASTIK MAD ITH ITR SAN VE TIC LTD STI укладено Контракт №SPG/01 на поставку товару.

Згідно п.п. 1.1 п. 1 Контракту предметом даного Контракту є багаторазові поставки товару згідно інвойсів, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.п. 2.2 пункту 2 Контракту загальна вартість Контракту складається з сум інвойсів, виставлених до цього контракту.

Пунктом 9 Контракту покупець вправі за свій рахунок застрахувати товар.

У відповідності до Специфікації №5 до Контракту товар - ПВХ ANWIL S 67, кількість 160 МТ, ціна 1165,00 USD/MT, сума поставки 186400,00 USD, умови оплати - 100% передплата до 30.08.2022 року, умови поставки FCA, Стамбул, Turkey, термін відвантаження - серпень /вересень 2022, виробник ANWIL SA, країна походження Польща, країна експорту Туреччина.

Згідно Інвойсу №CI-IНR-22-268-5 від 26.08.2022 року, виданого HUZUR PLASTIK MAD ITH ITR SAN VE TIC LTD STI, продавцем виставлено рахунок на оплату товару на загальну суму 23300,00 доларів США.

29.07.2022 р. між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір перевезення №Т-00001407.

Згідно заявки транспортного експедирування від 25.08.2022 року №5 Виконавець (ТОВ ТЕК ТРАНСЛОГІСТИК) зобов`язується доставити ввірений йому вантаж до місця призначення і видати його уповноваженій особі, а Замовник (ТОВ Скай Полімер Груп) зобов`язується оплатити за перевезення домовлену суму. Перевізником є ФОП ОСОБА_1 , вартість перевезення складає 165000,00 грн.

Відповідно до автотранспортної накладної CMR від 31.08.2022 №HAG220000266 перевізником є ФОП ОСОБА_1

31.08.2022 року ТОВ "ТЕК ТРАНСЛОГІСТИК" виставлено ТОВ "Скай Полімер Груп" рахунок-фактуру №446 за транспортно-експедиційні послуги по маршрутах: м. Стамбул (Турція) м/п Порубне-Сірет 140000,00 грн; м/п Порубне-Сірет м. Київ (Україна) 25000,00 грн.

08.09.2022 року позивачем подано до Чернівецької митниці Держмитслужби України митну декларацію №UA408020/2022/037976, згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також надані підтверджуючі митну вартість документи, зазначені у графі 44.

09.09.2022 року відповідачем, за результатами розгляду митної декларації типу №UA408020/2022/037976, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA40800/2022/000046/2 від 09.09.2022 року, згідно з яким митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано декларанта подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості.

Підставою для коригування митної вартості товару в рішенні митний орган зазначає ч. 3 ст. 53 МК України, зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

- відповідно до пункту 4.2. зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 року №SPG/01 передбачено, що формування партії товару здійснюється на підставі письмової заявки покупця, у якій повинно бути зазначено кількість, асортимент, номенклатура, умови поставки, терміни відвантаження та поставки товару, а також інші суттєві умови поставки товару. У випадку згоди із заявкою продавець виставляє проформу-інвойс. До митного оформлення ні заявки, ні проформи-інвойсу не надано;

- згідно п. 4.3 зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 №SPG/01 передбачено надання копії експортної декларації, яка не надана до митного оформлення;

- згідно п. 9.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 №SPG/01 покупець вправі за власний рахунок застрахувати товар, що постачається за цим контрактом. Відомостей щодо страхування безпосередньо вантажу або спростування факту страхування декларантом не надано;

- згідно відомостей, зазначених у графі 16 CMR від 31.08.2022 №HAG220000266, перевізником є ФОП ОСОБА_2 . Договір на транспортування товару від 29.08.2022 №Т-00001407 укладено ТОВ ТЕК Транслогістик. У рахунку від 31.08.2022 №446 зазначено експедиційні витрати по митній території України, числове значення яких не можливо перевірити та які не додано до митної вартості товару;

- подана до митного оформлення декларація від 18.08.2022 №22343100ІМ00176215 не є декларацією країни відправлення, так як специфікація про постачання товару укладена 23.08.2022 та країною відправлення є Туреччина;

- згідно відомостей, зазначених у специфікації від 23.08.2022 №5, ціна зафіксована з дати підписання цієї специфікації. Посилаючись на п.п. 3.3 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2015 року №689, за відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару. Відомості біржових організацій за встановлені декларантом періоди не надано.

З огляду на вищевказане, митний орган зазначив, що декларантом неправильно проведено розрахунок митної вартості товару та не підтверджено у встановленому МК порядку заявлений рівень митної вартості товарів.

За таких обставин, митний орган запропонував декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Однак, всі додатково надані декларантом документи, на думку митного органу, не спростовують виявлені розбіжності.

Враховуючи вищевикладене, не вбачалося можливим визнати визначену декларантом митну вартість із застосуванням першого методу її визначення (за ціною договору).

Шляхом обміну електронними повідомленнями відбулася процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митої вартості товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не використано через відсутність інформації у митного органу щодо операцій імпорту в Україну ідентичних товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів не використано у зв`язку із відсутністю у митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартості на основі віднімання та додавання не використано у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання/додавання вартості. Митну вартість визначено за резервним методом. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості товару по МД №UA209170/2022/066503 від 30.08.2022 року, рівень митної вартості 1,48$/кг.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UA40800/2022/000046/2 від 09.09.2022 року, Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2022/000873.

17.10.2022 року позивач звернувся до митного органу з листом, в якому просило скасувати рішення про коригування митної вартості товарів та повернути суму переплачених коштів у розмірі 31091,47 грн.

За результатами розгляду поданого декларантом листа, Чернівецька митниця Державної митної служби України надала відповідь, в якій повідомила про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів та повернення суми переплачених коштів.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів та Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частини 5 цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

У відповідності до частини 6 зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що під час митного оформлення, позивачем подані до митного контролю документи, які не підтверджують належним чином заявлену митну вартість товару та містять розбіжності.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом вище, позивачем було подало до Чернівецької митниці Держмитслужби України митну декларацію №UA408020/2022/037976, згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за першим методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Судом встановлено, що при поданні електронної митної декларації позивачем до митного оформлення подано ряд документів, а саме: інвойс, автотранспортна накладна, зовнішньоекономічний контракт, рахунок фактура про оплату транспортних послуг, специфікація №5 до Контракту, договір перевезення, банківський платіжний документ, сертифікат про походження товару та інші документи, які, на думку позивача, повністю підтверджують числові складові заявленої митної вартості товару.

Однак, за результатами розгляду поданої декларації та документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA 40800/2022/000046/2 від 09.09.2022 року.

Суд не погоджується із висновками відповідача, викладеними у оскаржуваному рішенні та відзиві, стосовно того, що подані позивачем документи на підтвердження митної вартості товарів документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та місять розбіжності.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, митним органом у оскаржуваному рішенні зазначено, що передбачені п. п. 4.2 п. 4 зовнішньоекономічного Контракту заявка та проформа-інвойс не були надані до митного оформлення.

Відповідно до ч. 2 статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів :

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню.

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні митної декларації декларантом було надано інвойс CI-IHR-22-268-5 від 26.08.2022 року, який визначений нормами п.4 ч. 2 ст. 53 МКУ.

При цьому, варто зазначити, що заявка та проформа-інвойс взагалі не передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ, що фактично свідчить про відсутність обов`язку у декларанта надавати такі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Разом з цим, зважаючи на зауваження митного органу в частині не надання заявки та проформи-інвойсу, декларант надав митному органу копію заявки та проформи-інвойсу, які передбачені п. п. 4.2 п. 4 зовнішньоекономічного Контракту, які також містяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що відомості, зазначені у заявці та проформі-інвойсі, відповідають відомостям, зазначеним у інвойсі.

Крім цього, митним органом взагалі не зазначено, як саме заявка та проформа-інвойс впливають на визначення та перевірку складових заявленої митної вартості товару.

Таким чином, наведене вище спростовує доводи відповідача в частині не надання декларантом заявки та проформи-інвойсу, що в свою чергу, слугувало однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товару.

Відповідно до п.7 ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такий додатковий документ як копія митної декларації країни відправлення.

У рішенні про коригування митної вартості митний орган зазначив, що згідно п. 4.3 зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 №SPG/01 передбачено надання копії експортної декларації, яка не надана до митного оформлення.

Натомість, як вбачається з позовної заяви, декларантом було подано до митного оформлення транзитну декларацію HUZUR PLASTIK MAD ITH ITR SAN VE TIC LTD STI №LRN:22LR716, яка для декларанта і є декларацією країни-відправника (тобто експортною декларацією), з чим суд і погоджується.

При цьому, суд наголошує, що митна декларація країни відправлення не передбачена переліком документів, які підтверджують заявлену митну вартість товарів (ч. 2 ст. 53 МКУ), а її надання можливе лише у випадку, якщо подані декларантом документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Тобто, митне законодавство взагалі не містить вимог стосовно обов`язковості надання декларантом митної декларації країни відправлення під час первинного подання митної декларації.

Крім того, митним органом взагалі не обґрунтовано, як саме наявність митної декларації країни відправлення впливає на визначення та перевірку складових заявленої митної вартості товару.

За таких обставин, суд відхиляє аргументи відповідача в частині не надання декларантом митної декларації країни відправлення, що також слугувало однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Поряд з цим, під час прийняття оскаржуваного рішення митний орган також зазначив, що згідно п. 9.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 №SPG/01 покупець вправі за власний рахунок застрахувати товар, що постачається за цим контрактом. Відомостей щодо страхування безпосередньо вантажу або спростування факту страхування декларантом не надано.

Так, п. 9.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2021 №SPG/01 дійсно визначено, що покупець вправі за власний рахунок застрахувати товар, що постачається за цим контрактом. Однак, суд звертає увагу, що вказаний пункт контракту, а також контракт в цілому, не містять обов`язкових вимог щодо страхування товару. Тобто, страхування товару згідно п. 9.1 зовнішньоекономічного контракту є правом покупця, а не його обов`язком.

У довідці про транспортні витрати від 31.08.2022 №446 зазначено, що страхування вантажу не відбувалося.

Натомість, у поданому відзиві та відповіді митного органу зазначено, що у довідці про транспортні витрати від 31.08.2022 №4к6 йдеться мова про страхування факту перевезення, а не безпосередньо вантажу. Таким чином, відомостей щодо страхування безпосередньо вантажу або спростування факту страхування не надано.

Однак, суд звертає увагу, що у листі ФОП ОСОБА_3 , а також у листі декларанта, митний орган неодноразово повідомлявся про те, що вантаж, зазначений у митній декларації №UA408020/2022/037976, взагалі не страхувався.

Отже, враховуючи п. 9.1 зовнішньоекономічного контракту, декларант на власний розсуд не здійснив страхування вантажу і повідомив про це митний орган, що фактично спростовує аргументи відповідача в частині відсутності відомостей про страхування вантажу.

В оскаржуваному рішенні також йдеться про те, що згідно відомостей, зазначених у графі 16 CMR від 29.08.2022 №HAG220000266, перевізником є ФОП ОСОБА_1 . Договір на транспортування товару від 29.08.2022 №Т-00001407 укладено ТОВ ТЕК Транслогістик. У рахунку від 31.08.2022 №446 зазначено експедиційні витрати по митній території України, числове значення яких не можливо перевірити та які не додано до митної вартості товару.

Тобто, у відповідача фактично виникли сумніви стосовно перевізника, на чому представники відповідача наголошували під час судового засідання, а також щодо правильності обчислення декларантом експедиційних витрат по митній території України та включення їх до митної вартості товару.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно рахунку-фактури №446 від 31.08.2022 р. ТОВ "ТЕК Транслогістик", як постачальник, надавало транспортно-експедиційні послуги декларанту по маршрутах: м. Стамбул (Турція) м/п Порубне-Сірет 140000,00 грн; м/п Порубне-Сірет м. Київ (Україна) 25000,00 грн. Отже, безпосередньо ТОВ "ТЕК Транслогістик", як постачальник, зобов`язувалося доставити вантаж декларанту.

В свою чергу, ТОВ "ТЕК Транслогістик" 29.07.2022 р. уклало договір перевезення №Т-00001407 з ФОП ОСОБА_1 , згідно якого останній є виконавцем по доставці вантажу.

Таким чином, очевидним є той факт, що саме ФОП ОСОБА_1 зазначений у графі 16 CMR від 29.08.2022 №HAG220000266, є перевізником, оскільки ТОВ "ТЕК Транслогістик", як постачальник, уклав з ним відповідний договір про перевезення вантажу, що фактично спростовує сумніви митного органу в частині вірного зазначення перевізника.

Стосовно правильності обчислення та включення декларантом експедиційних витрат по митній території України до заявленої митної вартості товару суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 11 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; 2) витрати на транспортування після ввезення; 3) податки, які справляються в Україні.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до митної вартості товару не включаються витрати на транспортування після ввезення вантажу на митну територію України за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Згідно рахунку-фактури №446 від 31.08.2022 р. вбачається, що витрати по транспортуванню склали 165000,00 грн, а саме по маршрутах: м. Стамбул (Турція) м/п Порубне-Сірет 140000,00 грн; м/п Порубне-Сірет м. Київ (Україна) 25000,00 грн.

Тобто, витрати з перевезення вантажу по митній території України, а саме з м/п Порубне-Сірет до м. Київ (Україна), склали 25000,00 грн.

Таким чином, враховуючи п. 3 ч. 11 ст. 58 МКУ, суд приходить до висновку, що витрати з перевезення вантажу по митній території України у розмірі 25000,00 грн взагалі не включаються до заявленої митної вартості товару, оскільки такі були виділені із загальної ціни (165000,00 грн), що була фактично сплачена або підлягає сплаті за перевезення вантажу.

Отже, у декларанта не було обов`язку надавати митному органу документи на підтвердження експедиційних витрат по митній території України, а тому суд відхиляє наведені вище аргументи відповідача.

Стосовно зауважень митного органу щодо поданої до митного оформлення митної декларації від 18.08.2022 №22343100ІМ00176215, яка на думку митного органу, не є декларацією країни відправлення, так як специфікація про постачання товару укладена 23.08.2022 та країною відправлення є Туреччина суд зазначає, що у позовній заяві позивачем чітко вказано, що декларація від 18.08.2022 №22343100ІМ00176215 не є декларацією країни відправлення та була надана митному органу виключно на підтвердження того, що HUZUR PLASTIK MAD ITH ITR SAN VE TIC LTD STI LRN купив у ANWIL S.A товар, частину якого в подальшому було продано декларанту.

Тобто, позивач не заперечує той факт, що декларація від 18.08.2022 №22343100ІМ00176215 не є декларацією країни відправлення, що фактично і спростовує наведений аргумент відповідача.

У оскаржуваному рішенні також йдеться про те, що згідно відомостей, зазначених у специфікації від 23.08.2022 №5, ціна зафіксована з дати підписання цієї специфікації. Посилаючись на п.п. 3.3 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2015 року №689, за відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару. Відомості біржових організацій за встановлені декларантом періоди не надано.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення містить посилання на наказ ДФС від 11.09.2015 року №689, який втратив чинність згідно наказу ДМС України від 01.07.2021р. №476 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, тобто на момент прийняття оскаржуваного рішення чинним був наказ ДМС України від 01.07.2021р. №476.

Так, згідно п. п. 3.1 п.3 наказу ДМС України від 01.07.2021р. №476 посадова особа митного органу, яка здійснює аналіз, виявлення та оцінку ризиків, повинна враховувати особливості формування вартості товарів, які реалізуються в порядку біржової торгівлі.

Під час здійснення аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунка-фактури (інвойсу) або додатка (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту).

Під час здійснення аналізу, виявлення та оцінки ризиків на підставі сировинних складових ураховуються дані про вміст та вартість сировини, що використовується для виготовлення цього товару.

За відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару.

Зважаючи на зауваження митного органу в частині не надання митному органу відомостей біржових організацій, декларантом додатково було надано митному органу інформацію біржових організацій про вартість аналогічного товару, зокрема за серпень 2022 року.

З позовної заяви також вбачається, що на адресу декларанта від Управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД надходив запит, в якому Управління, серед іншого, просило надати інформацію біржових організацій товару або сировини станом на 05.03.2022 року (для підтвердження даних щодо виробника товару, умов поставок, асортименту товару та ціни), що не заперечувалось відповідачем.

Однак, варто зазначити, що за відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару.

Автотранспортна накладна CMR №HAG220000266 датована 29.08.2022 року, тобто фактично відвантаження товару відбулося у серпні 2022 року, а тому декларант був зобов`язаний надати інформацію про середні значення біржових котирувань за серпень 2022, в якому здійснювалось відвантаження товару, а не за березень 2022 року, як зазначалось митним органом у запиті.

З урахуванням наведеного, суд відхиляє аргументи митного органу в частині не надання інформації біржових організацій про середні значення біржових котирувань, оскільки декларант, на вимогу митного органу, надав документи біржових організації, зокрема за серпень 2022 року.

З огляду на викладене, а також зважаючи на протиправність аргументів митного органу, викладених у оскаржуваному рішенні, на думку суду, у працівників митного органу були наявні всі правові підстави для застосування першого методу визначення митної вартості товару за ціною угоди.

Однак, митний орган безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та визначив митну вартість товару за резервним методом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA40800/2022/000046/2 від 09.09.2022 року є протиправним, а відтак підлягає скасування.

Решта доводів учасників справи не спростовують висновків суду щодо протиправності винесеного відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Зважаючи на протиправність прийнятного рішення про коригування митної вартості товарів №UA40800/2022/000046/2 від 09.09.2022 року, наявні підстави для скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2022/000873 від 09.09.2022 року.

Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається відповідач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи позивача, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, слід стягнути на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 2684,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA408020/2022/000873;

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA40800/2022/000046/2 від 09.09.2022 р.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП" за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці Державної митної служби України судові витрати - судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СКАЙ ПОЛІМЕР ГРУП" (вул. Трускавецька, буд. 2А, приміщення 7, м. Київ, 02095, );

Відповідач - Чернівецька митниця Державної митної служби України (вул. Руська, 248 М, м. Чернівці, 58023, ).

Суддя І.В. Маренич