Справа № 740/3476/23
Суддя: Вовченко А. В.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/10/23
Єдиний унікальний №740/3476/23
Рішення

Іменем України

08 серпня 2023 року м.Ічня Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого: судді Вовченка А.В.,

за участю секретаря Мошенець Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача- адвоката Кубрака Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Ічня справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа без самостійних вимог: інспектор Ніжинського ВРПП ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 302415 від 14 травня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до оскаржуваної постанови від 14.05.2023 року поліцейським Ніжинського ВРПП стосовно нього було винесено постанову серії БАД № 302415 про притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом мотоциклом марки LIFAN LF150-2E, д.н.з. НОМЕР_1 , 14.05.2023 року о 21 год. 05 хв. в м.Ніжин по вул.Яворського без захисного мотошолома та без посвідчення водія відповідної категорії, порушивши таким чином вимоги ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно.

Позивач зазначає, що 14.05.2023 року він не керував транспортним засобом, як про це зазначено в оскаржуваній постанові, мотоцикл не лише не рухався, а навіть був з вимкненим двигуном і не буксирувався. Вказаний факт працівником поліції до уваги взятий не був.

З огляду на ці обставини та те, що транспортний засіб не рухався, позивач не міг бути суб`єктом вчинення порушення пункту ПДР України та бути притягнутим до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Тому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 302415 від 14 травня 2023 року, винесену стосовно нього, та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов з копією відеозапису, в якому зазначено, що 14.05.2023 року під час патрулювання вул.Яворського в м.Ніжин Чернігівської області екіпажем патрульної поліції в складі інспектора ВРПП Ніжинського РВП Семенця В.А. було виявлено транспортний засіб мотоцикл марки LIFAN LF150-2E, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням невідомої особи без мотошолома. Під час спілкування з працівниками поліції було встановлено, що водієм є ОСОБА_1 , який не мав при собі посвідчення водія, при цьому позивач категорично заперечував факт керування вищевказаним транспортним засобом.

Все ці події було належним чином зафіксовано на боді камеру працівника поліції, яку додано до оскаржуваної постанови та до матеріалів відзиву.

Тому вважає, що інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Кубрак позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 206 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Суд, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

А згідно до ч. 2 ст. 251 КупАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №302415 від 14.05.2023 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що він керував транспортним засобом мотоциклом марки LIFAN LF150-2E, д.н.з. НОМЕР_1 , 14.05.2023 року о 21 год. 05 хв. в м.Ніжин по вул. Яворського без захисного мотошолома та без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а та п. 2.3г ПДР України.

В п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відеозапис, який надано суду разом з відзивом на позов.

Ч.5 ст.121та ч.2ст.126 КУпАП, за якими позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно, передбачають відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами та за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Як зазначалося вище, події, що відбувалися за участю позивача 14.05.2023 року в м.Ніжин по вул.Яворського Чернігівської області, було належним чином зафіксовано на боді камеру працівника поліції, яку додано до оскаржуваної постанови та до матеріалів відзиву.

В той же час, порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

А згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, суд бере до уваги як належний доказ відеозапис з боді камери, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис /п. 7 оскаржуваної постанови/. Відповідно, даний доказ суд вважає доказом, отриманим законним шляхом, оскільки він отриманий у відповідності до вимог спеціальної норми, а саме ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Так, з оглянутого судом відеозапису встановлено, що позивач ОСОБА_1 ставить мопед на підніжку та витягує клюз із замка запалювання, заглушивши мотор даного транспортного засобу , при цьому на відео ОСОБА_1 взагалі заперечує факт керування мотоциклом, вказує, що він просто йшов по дорозі до аптеки і мотоцикл не його.

На вказаному відеозаписі позивач ОСОБА_1 дійсно перебуває без мотошолома, посвідчення водія при ньому відсутнє. Під час встановлення особи позивач надав недостовірну інформацію про свою особу, назвавшись « ОСОБА_2 ».

В судовому засіданні за клопотанням позивача допитана свідок ОСОБА_3 , яка показала,

що 14.05.2023 року, близько 21 год. їй зателефонував її цивільний чоловік ОСОБА_1 та повідомив, що він іде до її роботи і веде мотоцикл, зайде за нею і вони підуть додому. Коли вона вийшла з аптеки, то біля ОСОБА_1 вже стояли працівники поліції. При ній поліцейськими постанова не складалась і не оголошувалась.

Таким чином, доводи позивача щодо того, що він не керував транспортним засобом на час його зупинки повністю спростовуються вищевказаними належними та достовірними доказами, дослідженими судом, а саме відеозаписом подій, які передували складанню постанови про притягнення до відповідальності позивача за ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, стягнення відповідачем накладено в межах санкції норми Закону, а незгоду позивача з винесеною стосовно нього постановою та її оскарження суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень надано належні та допустимі докази в обґрунтування законності винесеної постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкціями ч.5 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП, які долучено до матеріалів справи, і констатує, що факт порушення позивачем вище вказаних вимог КУпАП знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів неправомірності дій з боку відповідача, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А тому постанову серії БАД № 302415 від 14 травня 2023 року слід залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Що стосується розподілу судових витрат, то враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову сплачений позивачем судовий збір в розмірі 536,80 гривень не підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 33, 121, 126, 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст.77, 132, КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 08 серпня 2023 року.

Суддя А. В. Вовченко