Справа № 320/25218/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 серпня 2023 року Київ № 320/25218/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивачка просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії відповідно до рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2022 та 27.09.2022 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 17.06.2021 № 21/3/2-9/878-608 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення в розмірі 79%, починаючи з 01.04.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішень Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.06.2022 та 27.09.2022 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 17.06.2021 № 21/3/2-9/878-608 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення в розмірі 79%, починаючи з 01.04.2019.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Предметом цього позову є дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії відповідно до рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2022 та 27.09.2022 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 17.06.2021 № 21/3/2-9/878-608 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення в розмірі 79%, починаючи з 01.04.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2022 у справі № 640/23656/21 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України № 21/3/2-9/878-608 від 17.06.2021 про розмір грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України № 21/3/2-9/878-608 від 17.06.2021 про розмір грошового забезпечення та виплатити донараховану суму з відрахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 908, 00 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого за квитанцією № 7164195 від 25.08.2021.

Предметом спору у справі № 640/23656/21 була відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України № 21/3/2-9/878-608 від 17.06.2021 про розмір грошового забезпечення.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 640/20045/21 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у відмові провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 79% сум грошового забезпечення, враховуючи всі складові грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 79% сум грошового забезпечення, враховуючи всі складові грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018.

Стягнуто на користь позов ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Суд констатує, що зміст позовних вимог та обставини на їх обґрунтування у межах розглядуваної справи № 320/25218/23 повністю аналогічні тим, що були встановлені під час розгляду справ № 640/20045/21 та № 640/23656/21.

У позовній заяві у межах розглядуваної справи позивачка зазначила, що під час чергових перерахунків на підставі судових рішень у справах № 640/20045/21 та № 640/23656/21 було зменшено відсоткове значення розміру її пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином сторони, предмет і підстави цього позову аналогічні тим, що були в межах розгляду справ № 640/20045/21 та № 640/23656/21.

Оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 640/20045/21 та від 17.06.2022 у справі № 640/23656/21 про задоволення позовів, суд доходить висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження в цій справі.

При цьому, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 640/20045/21 та від 17.06.2022 у справі № 640/23656/21.

Фактично при розгляді позову суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 640/20045/21 та від 17.06.2022 у справі № 640/23656/21.

Отже позовні вимоги зводяться до оскарження дій відповідача щодо невиконання вказаних рішень суду.

Оцінюючі доводи позивачки, суд виходив із такого.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що зазначені норми процесуального закону мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивачки стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.

Із аналізу предмета спору у цій справі суд доходить висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 640/20045/21 та від 17.06.2022 у справі № 640/23656/21.

Суд зауважує, що саме невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 640/20045/21 в частині зменшення відсоткового значення з 79% до 70% сум грошового забезпечення покладено позивачкою в основу підстав цього позову, у зв`язку із чим такі твердження не можуть бути не взяті судом до уваги чи на власний розсуд розтлумачені як такі, що не пов`язані з виконанням цього судового рішення.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивачка у цій справі обрала спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дії відповідача, вчинені або не вчинені на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судових рішень.

За вказаних обставин, якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаних судових рішень порушувались її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку із цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17.

Наведене свідчить, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення суду в адміністративних справах.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення в адміністративній справі.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 170, статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/25218/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачці, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.