Справа № 280/4848/23
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 серпня 2023 року Справа № 280/4848/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16)

про: визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

03.07.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.01.2023 № 45 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу період роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995 та період навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982, у зв`язку з чим призначити позивачу пенсію за віком з 18.02.2023 відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Яковенком О.С., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1130328 від 27.06.2023.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у неї наявний необхідний стаж для призначення пенсії за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 23.01.2023 позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням від 30.01.2023 № 45 відповідач відмовив у призначенні пенсії відповідного виду через відсутність у неї необхідного обсягу загального страхового стажу. Зокрема, до загального страхового стажу позивача не був включений період її роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995, оскільки запис про звільнення завірено печаткою зразка УРСР, та період навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982, оскільки відповідний запис внесений некоректно.

З даного приводу позивач зазначила, що у записах № 5 та № 6 її трудової книжки в частині періоду роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» відсутні виправлення або недостовірні чи неточні дані. У свою чергу, незміна підприємством своєї печатки після 24.08.1991 не обумовлює недостовірність записів в трудовій книжці, засвідчених такою печаткою. Також позивач зауважила, що її трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та розпорядчі акти, на підставі яких позивач була прийнята на роботу.

Стосовно періоду навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982 позивач зазначила, що він також підтверджується записами в трудовій книжці. Додатково підтвердити вказаний період навчання архівними довідками не видається за можливе, оскільки, як зазначає позивач, архівні справи з особового складу учнів філіалу ТУ № 3 м. Запоріжжя не передавались на зберігання до закладів освіти, правонаступником яких сьогодні є ДНЗ «Запорізьке ВПУВС». З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

24.07.2023 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 31677 від 24.07.2023), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки для зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995, а також періоду навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982 позивач повинен був надати уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а також довідку про тривалість навчання у навчальному закладі у відповідні роки із зазначенням даних про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. Оскільки вказані вище документи, не були додатково надані позивачем відповідачу, останній вважає, що підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» об`єктивно відсутні. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 12.07.2002.

23.01.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV).

За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані на розгляд відповідачу.

Рішенням від 30.01.2023 № 45 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.13).

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії відповідач зазначив, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка) та даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж позивача складає 28 років 4 місяці 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. До загального страхового стажу не враховано період роботи позивача з 20.09.1991 по 02.08.1995 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 , оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою зразка УРСР.

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 30.01.2023 № 45 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV, остання звернулась на урядову «гарячу лінію» Пенсійного фонду України.

Листом від 08.05.2023 № 7071-6556/Щ-02/3-0800/23 відповідач зазначив, що звернення позивача на урядову «гарячу лінію» Пенсійного фонду України ним розглянуто. Також відповідач зауважив, що до загального страхового стажу не враховано період роботи позивача в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995 (запис про звільнення завірено печаткою зразка УРСР) та період навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982 (некоректно внесено запис). У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідачем було прийнято оскаржуване рішення від 30.01.2023 № 45 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.14-15).

Оцінюючи правомірність рішення відповідача від 30.01.2023 № 45 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Так, судом встановлено, що позивач 23.01.2023 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заяву про призначення пенсії за віком, яка за правилами екстериторіальності була передана на розгляд відповідачу. Однак, рішенням від 30.01.2023 № 45 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, оскільки відомості трудової книжки серія НОМЕР_2 в частині періоду роботи позивача з 20.09.1991 по 02.08.1995 мають недоліки, а саме запис про звільнення засвідчено печаткою зразка УРСР (а.с.13).

Також до загального страхового стажу позивача, як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.05.2023 № 7071-6556/Щ-02/3-0800/23, відповідачем не зараховано період її навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982 через некоректність внесення запису (а.с.14).

У контексті оцінки спірних правовідносин, зокрема в частині періоду роботи позивача в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995, суд вважає за необхідне звернутись до положень Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).

Так, відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Слід зауважити, що наявні в трудовій книжці недоліки можуть свідчити лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.

Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на особисті права такого робітника.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ).

Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 , копія якої міститься у матеріалах справи, остання у період з 20.09.1991 по 02.08.1995 працювала в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» на посаді прасувальниці (записи № 5 № 6) (а.с.10). Назва підприємства відповідає зазначеній назві на печатці, якою такі записи засвідчені.

З огляду на викладені обставини, приймаючи до уваги те, що зазначені відповідачем неточності не спотворюють фактичні дані та не перешкоджають встановити наявність пільгового страхового стажу у позивача, суд доходить висновку, що матеріали справи містять належні та достатні докази, що підтверджують наявність у позивача права на зарахування до його загального страхового стажу період роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

Аналізуючи наявність правових підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача періоду його навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982, суд виходить із такого.

За приписами п. «д» ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Крім того, згідно п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Як вбачається з трудової книжки серія НОМЕР_2 , позивач до початку своєї трудової діяльності навчалась в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982 (а.с.10).

Також суд встановив, що з метою отримання додаткових документів на підтвердження факту навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982 позивачем були направлені відповідні звернення до Архівного управління Запорізької міської ради та Державного навчального закладу «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю».

У порядку реагування на звернення позивача Архівне управління Запорізької міської ради надало їй архівну довідку від 03.01.2023 № 04-25/Щ-07, за змістом якої документи Запорізького виробничого швейного об`єднання ім. 60-річчя Радянської України на зберігання до Архівного управління Запорізької міської ради не надходили, у зв`язку з чим надати позивачу відомості про стаж та нарахування заробітної плати не видається за можливе (а.с.17).

Листом від 22.02.2023 № 06-05/26 «Про підтвердження періоду навчання» Державний навчальний заклад «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» поінформував позивача, що підтвердити період її навчання з 01.09.1980 по 15.07.1982 також неможливо через відсутність записів про навчання в архівних справах Технічного училища № 3 м. Запоріжжя (книга наказів про контингент учнів (зарахування) за 1980 р., книга наказів про контингент учнів (відрахування) за 1982 р., поіменна книга за 1980-1982 рр.) та через відсутність (нестачу) журналу обліку видачі дипломів про присвоєння робітничих кваліфікацій за 1982 рік відповідно до опису справ з особового складу (а.с.18).

Також у листі від 22.02.2023 № 06-05/26 «Про підтвердження періоду навчання» Державний навчальний заклад «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» зазначив, що архівні справи з особового складу учнів філіалу ТУ № 3 м. Запоріжжя не передавались на зберігання до закладів освіти, правонаступником яких на сьогодні є ДНЗ «Запорізьке ВПУМС» (а.с.18).

З огляду на викладені обставини, враховуючи об`єктивну неможливість надання, окрім трудової книжки, додаткових документів на підтвердження факту навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982, а також виходячи з виключного пріоритету трудової книжки перед іншими документами для визначення загального страхового стажу, суд доходить висновку про наявність підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача періоду його навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 30.01.2023 № 45 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, у відповідній частині позов слід задовольнити.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу період роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995 та період навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982, у зв`язку з чим призначити позивачу пенсію за віком з дня звернення за пенсією відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки рішенню відповідача від 30.01.2023 № 45 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу період роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995 та період навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982, у зв`язку з чим призначити позивачу пенсію за віком з дня звернення за пенсією відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Таким чином, в цій частині позов, на переконання суду, також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність рішення відповідача від 30.01.2023 № 45 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV, а також вмотивовано, що до загального страхового стажу позивача слід зарахувати період роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995 та період навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982, у зв`язку із чим призначити позивачу пенсію за віком з дня звернення за пенсією відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 28.06.2023 № (а.с.5) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 073,60 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.01.2023 № 45 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи в МП «Схід» ЗПО «Абразивний комбінат» з 20.09.1991 по 02.08.1995 та період навчання в ТУ № 3 м. Запоріжжя з 01.09.1980 по 15.07.1982, у зв`язку з чим призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення за пенсією відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 7 серпня 2023 року.

Суддя О.В. Прудивус