Справа № 160/43/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 травня 2023 р. Справа № 160/43/23

Дніпропетровського окружного адміністративного суд у складі:

Головуючого судді: Царікової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/43/23 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо невиплати нарахованої ОСОБА_1 пенсії за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 в сумі 161807,91 грн. (сто шістдесят одна тисяча вісімсот сім гривень 08 копійок);

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, адреса місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 в сумі 161807,91 грн. (сто шістдесят одна тисяча вісімсот сім гривень 08 копійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено та, зокрема, зобов`язано останнє здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, з урахуванням проведених виплат. Рішення набрало законної сили 14.03.2022. Виконавчий лист у справі видано 26.04.2022. Позивач зазначає, що у серпні 2022 року ним отримано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.08.2022 №25609-202006/п-01/8-0400/22, яким позивачу повідомлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21 проведено перерахунок пенсії позивача та нараховано доплату за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 в сумі 161807,91 грн. В той же час, у листі йдеться про неможливість виконання рішення суду в частині сплати нарахованих коштів у зв`язку з відсутністю затвердженого бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік та відсутністю бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, тому, виконання рішення суду в цій частині може бути виконане лише в разі наявності відповідних асигнувань. Позивач наголошує на тому, що на момент звернення останнього до суду із цим позовом виплату заборгованості відповідачем не здійснено. Відтак, позивач вважає невиконання рішення суду з виплати останньому нарахованих коштів протиправним та таким, що порушує норми національного та міжнародного законодавства. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 відкрито провадження у справі №160/43/23 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

02.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №8495/23), в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви. Свою позицію обґрунтував тим, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21 позивачу проведено перерахунок пенсії та проведено доплату з 01.12.2019 по 30.06.2022 в сумі 161807,91 грн. Відповідачем зазначено, що відповідно до статті 8 Закону №2262 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Наголошував на тому, що нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Водночас повідомив, що бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік на момент подання відзиву не затверджено. Відповідачем відзначено, що сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік після його затвердження. Враховуючи зазначене, доплату на виконання рішення суду, винесеного на користь позивача, буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Крім того, відповідач вказав, що виходячи з предмету позову у справі, яка розглядається, фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача з бездіяльністю відповідача вчиненою на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21, відтак, подання окремого позову для забезпечення виконання рішення суду суперечить нормам чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає таке.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 14.06.2021 №33/24-/С-1238 про розмір грошового забезпечення станом за листопад 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 14.06.2021 №33/24-/С-1238 про розмір грошового забезпечення станом за листопад 2019 року, з урахуванням проведених виплат.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 14.03.2023.

11.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання нарахованої суми заборгованості пенсії на виконання рішення суду.

Листом «Про надання відповіді» від 24.08.2022 №25609-20206/П-01/8-0400/22 Головним управлінням повідомлено позивачу про наступне.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21 позивачу проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 в сумі 161807,91 грн.

Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 8 Закону №2262 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Положеннями п. п. 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійсненя видатків бюджету без встановлення бюджетних призначень або з їх перевищенню всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджень бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Водночас, позивачу повідомлено, що бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік на момент складання листа не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік після його затвердження.

Враховуючи зазначене, доплату на виконання рішення суду, винесеного на користь позивача, буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати нарахованої позивачу пенсії на виконання рішення суду протиправною, останній звернувся до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського Суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43 рішення).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21 є обов`язковим до виконання на всій території України.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 та від 21.12.2020 у справі №440/1810/19.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду слугувала незгода позивача з бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21.

Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому, позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного рішення суду порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання рішення суду, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом судового розгляду в іншому провадженні, проте, на стадії виконання такого рішення суду.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 03.04.2019 у справі №820/4261/18, від 21.12.2020 у справі №440/1810/19.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що позивач не позбавлений права подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в порядку статті 383 КАС України.

Крім того, суд роз`яснює позивачу, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №160/43/23 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в порядку ст. ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №160/26535/21.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена відповідно до ст. ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складено 22.05.2023.

Суддя О.В. Царікова