Справа № 522/11226/23
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/257/23
УХВАЛА

04 серпня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання: Звонецької І.М.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління міграційної служби в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування рішення про примусове повернення в країну походження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.06.2023 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління міграційної служби в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування рішення про примусове повернення в країну походження та заявою про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що 08.08.2022 року співробітниками ГУ ДМС в Одеській області було виявлено громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, посадовими особами Відповідача було проведено перевірку документів Позивача та встановлено, що він перебуває на території України незаконно та з порушенням легального терміну перебування в Україні.

У зв`язку із виявленими порушеннями міграційного законодавства, посадовими особами ГУ ДМС в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення Серія ПР МОД № 008609 від 08.08.2022 року.

Того ж дня, посадовими особами Управління було винесено Постанову Серія ПН МОД № 008686 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої, Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Також 08 серпня 2022 року Відповідачем було прийнято Рішення № 568 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, відповідно до якого було постановлено примусово повернути в країну походження Позивача та зобов`язати його покинути територію України у термін до 06.09.2022 року включно.

Позивач вважає, що дії посадових осіб Відповідача були протиправними, а постанова про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження незаконними, такими, що прийняті із грубим порушенням процесуального законодавства щодо розгляду справ про адміністративні порушення та грубим порушенням прав Позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 19 червня 2023 року справу та заяву про поновлення пропущеного строку прийнято до розгляду.

29 червня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

04 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив.

У судове засідання призначене на 04 серпня 2023 року у судове засідання з`явився представник позивача Бриленко К.Б. та представник відповідача Саркісян А.Р.

Представник позивача в обгрунтування позовних вимог та заяви про поновлення строку зазначив, що позивач не був належним чином повідомлений про складання протоколу, позивач не володіє українською мовою тому не міг усвідомлювати наслідки притягнення адміністративної відповідальності, одружений на території України з громадянкою України, є спільна дитина.

Представник відповідача в заперечення вимог заяви про поновлення строку зазначив, що позивач з 2021 року двічі звертався до ДМС за обміном посвідки, вважає , що немає поважних причин пропуску оскарження постанови ДМС. Зазначив, що раніше позивач вчасно звертався до ДМС і розумів всі правила перебування на території України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.08.2022 року співробітниками ГУ ДМС в Одеській області було виявлено громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, посадовими особами Відповідача було проведено перевірку документів Позивача та встановлено, що він перебуває на території України незаконно та з порушенням легального терміну перебування в Україні.

У зв`язку із виявленими порушеннями міграційного законодавства, посадовими особами ГУ ДМС в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення Серія ПР МОД № 008609 від 08.08.2022 року.

Того ж дня, посадовими особами Управління було винесено Постанову Серія ПН МОД № 008686 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої, Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Також 08 серпня 2022 року Відповідачем було прийнято Рішення № 568 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, відповідно до якого було постановлено примусово повернути в країну походження Позивача та зобов`язати його покинути територію України у термін до 06.09.2022 року включно.

Стосовно пропущення строку на оскарження рішень, позивач вказує, що позивач не володіє українською мовою, а тому він не знав і не міг знати суть вищевказаних документів, а тому фактично пропустив строк на їх оскарження.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості доводам позивача на предмет наявності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 286 КАС України закріплено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно матеріалів адміністративної справи, позивач звернувся до суду 14.06.2023 року.

Суд вбачає, що з Розписки містить підписи позивача про ознайомлення з оскаржуваним рішенням та посилання на та, що перекладач не потрібен.

З моменту винесення оскаржуваного рішення минуло 311 днів.

Згідно приписів ст. ст. 122, 123 КАС України у заяві про поновлення строку до суду позивачем необхідно зазначити поважні причини.

Так, ключовою є фраза поважні причини а отже, це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача тобто, якщо строк був пропущений з поважних причин це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Постановою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 21-240а13 (№ в ЄДРСРУ 36171760) передбачено, що обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом тільки у випадку, якщо заявлена вимога про застосування цих строків.

Суд також оцінює надані стороною відповідача пояснення та обставини.

Так судом встановлено, громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 20.02.2020, легально, через КПП міжнародний аеропорт «Одеса» по паспортному документу громадянина Китайської Народної Республіки для виїзду за кордон на його ім`я, серії та номеру НОМЕР_1 з терміном дії з 04.12.2017 по 03.12.2027. Мета приїзду - приватні справи. Також, громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії та номеру НОМЕР_2 , з терміном дії з 03.09.2019 по 03.09.2020. За заявою № 117847600 від 24.10.2020 здійснений обмін посвідки на тимчасове проживання серії та номеру НОМЕР_3 , з терміном дії з 03.11.2020 по 03.11.2021.

Також згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що позивач одружений на громадянці України.

Таким чином суд приходить до висновку, що своїм волевиявленням з приводу отримання та обміну посвідки на тимчасове проживання позивач підтверджує, що в достатній мірі обізнаний про вимоги міграційного законодавства. Виходячи з того, що посилання позивача про його нерозуміння української мови не підтверджується жодними доказами та спростовуються іншими письмовими документами по справі, які підписані особисто позивачем, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин для повновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії», зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на розгляд його справи судом.

Стосовно питання доступу до суду ЄСПЛ зазначив в ухвалі щодо прийнятності Заяви № 6778/05 «МПП "Голуб" проти України» від 18 жовтня 2005 р., що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 р., серія А № 18, п. 28-36).

ЄСПЛ наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 р., п. 33).

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результатом правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чіткість регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту свої прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконань ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певними процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимули учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можу, вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, суд після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст.123 КАС України).

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України).

Враховуючи, що судом не встановлено достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, пропущені процесуальні строки звернення до суду поновленню не підлягають, тому позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 287 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати причини пропуску строку звернення до суду не поважними та відмовити ОСОБА_3 у поновленні пропущеного процесуального строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління міграційної служби в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування рішення про примусове повернення в країну походження залишити без розгляду.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя А.В. Науменко