Справа № 620/10264/23
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/10264/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними відмови та рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у м. Києві ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Вищого господарського суду України від 16.11.2022 № 09.01-027/17 з 19.02.2020 як судді вищого спеціалізованого суду.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді вищого спеціалізованого суду.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в у м. Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Вищого господарського суду України від 16.11.2022 № 09.01-27/17 про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці як судді вищого спеціалізованого суду з урахуванням фактично виплачених сум та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

4. Звернути до негайного виконання перераховану за один місяць суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмова у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Вищого господарського суду України від 16.11.2022 № 09.01-027/17 з 19.02.2020 як судді вищого спеціалізованого суду, не базується на чинному законодавстві України та є протиправним, тоді як обов`язок Пенсійного фонду України здійснити відповідний перерахунок встановлений законодавчо.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. До суду надійшло клопотання від відповідачів, в якому він просить розглядати справу за відсутності їх представників, та відзив на позовну заяву.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIII позивачку було звільнено у відставку з посади судді Вищого господарського суду України.

На момент виходу позивачки у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

З зазначеного часу позивачка перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

16.11.2022 Вищим господарським судом України позивачці було видано довідку № 09.01- 27/17 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як судді вищого спеціалізованого суду.

18.11.2022 позивачка звернулась до Печерського районного відділу ГУ ПФУ у м. Києві з заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі зазначеної довідки.

На зазначене звернення отримала відмову з посиланням на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (без номера і дати) з тих підстав, що у Пенсійного фонду України відсутнє зобов`язання щодо здійснення перерахунку.

Позивачка повторно звернулась з проханням надати обґрунтовану відповідь з приводу відмови у здійснені перерахунку, оскільки, на її думку, такий висновок відповідача не базується на чинному законодавстві України та є протиправним, тоді як обов`язок Пенсійного фонду України здійснити відповідний перерахунок встановлений законодавчо.

Повторна відповідь фактично дублювала первісну, з посиланням на дату прийняття ГУ ПФУ у Чернігівській області відповідного рішення про відмову у здійсненні перерахунку від 25.11.2022.

Не погодившись з такими відмовами, позивачка звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 вказав на те, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 № 2-р 2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює дане питання, в тому числі й Закон № 2453-VI.

Таким чином, з 19.02.2020 правовідносини щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом № 1402-VIII, а застосування різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів суперечить положенням частини першої статті 126 Конституції України.

Верховний Суд також зазначав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статут- суддів та гарантії їх незалежності.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII).

Згідно із частиною першою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб (частина четверта статті 135 Закону № 1402-VIII).

При цьому, в спірних правовідносинах суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинна визначатись з врахуванням розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з огляду на таке.

До набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Закону № 1402-VIII систему судів загальної юрисдикції складали: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) вищі спеціалізовані суди; 4) Верховний Суд України (частина друга статті 17 Закону № 245З-VI).

Згідно із частиною другою статті 31 Закону № 2453-VI вищими спеціалізованими судами були: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України.

Разом з цим, для створення більш ефективної моделі системи судоустрою, приведення її у відповідність із конституційними змінами, Верховною Радою України був прийнятий Закон № 1402-VIII, згідно із частиною третьою статті 17 якого, систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

Причому, принципи його побудови (територіальності, спеціалізації та інстанційності) залишились незмінними.

Отже, як Законом № 245З-VI, так і Законом № 1402-VIII в системі судоустрою передбачені вищі спеціалізовані суди, базисом для утворення яких є принцип спеціалізації, сутність якого полягає в утворенні в системі судоустрою підсистем судових органів, уповноважених вирішувати справи певних категорій.

При цьому як було зазначено вище, в силу вимог частини другої статті 31 Закону № 2453-VI, Вищий господарський суд України був вищим спеціалізованим судом, а відтак, суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для перерахунку пенсії позивача повинна визначатись з врахуванням базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, визначеного пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII.

Після рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Закон № 1402-VIII встановлює суддівську винагороду для суддів вищих спеціалізованих судів та імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами стаття 135 Закону № 1402-VIII).

Враховуючи наведене, Вищим господарським судом України і була видана довідка від 16.11.2022 саме виходячи з посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, передбаченого Законом № 1402-VIII, оскільки чинне законодавство не передбачає іншого.

Розмір суддівської винагороди у зазначеній довідці було визначено виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, тобто, з суми 2102 гривні, і цей розмір залишався незмінним протягом 2020, 2021, 2022 років, що спростовує висновок ГУ ПФУ у м. Києві про відсутність підстав для перерахунку з 19.02.2020.

Також, у постанові від 04.07.2023 у справі №640/1064/21 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого позивач, який обіймав посаду судді вищого спеціалізованого суду, звільнився у відставку та має статус судді у відставці має право на відповідні гарантії, встановлені Законом № 1402-VIII для судді вищого спеціалізованого суду, зокрема на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина четверта статті 142 Закону № 1402г МП) відповідно до базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами (частини третя - п`ята статті 135 Закону № 1402-VIII).

В підпункті 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.06.2020 № 7-р/2020 вказано, що вимогою верховенства права є дотримання принципу юридичної визначеності, що обумовлює однакове застосування норми права, недопущення можливостей для її довільного трактування.

Юридична визначеність норми права є ключовою умовою забезпечення кожному ефективного судового захисту незалежним судом.

Конституційний Суд України у рішенні від 20.06.2019 № 6-р/2019 акцентував на тому, що юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; законодавець повинен прагнути до чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права (абзаци п`ятий, шостий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 17 Закону № 1402-VIII єдність системи судоустрою забезпечується єдиним статусом суддів. Згідно з частиною другою статті 52 Закону 11-32-VIII судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 передбачено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у тішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8- гд2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне навічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом щ`езпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права із інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Окремо суд зазначає, що при проведенні перерахунку розміру щомісячного утримання судді у відставці, змінною величиною повинен бути розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Натомість відсоткове значення розміру довічного грошового утримання, яке обчислювалось при його призначенні до наявної у судді вислуги років є незмінним.

Оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено, що відмова ГУ ПФУ у м. Києві у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Вищого господарського суду України від 16.11.2022 № 09.01-027/17 з 19.02.2020 з посиланням на рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, є протиправною а саме рішення підлягає скасуванню.

Зважаючи на наведене, враховуючи відповідні положення законодавства України, правову позицію Верховного суду, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в у м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Вищого господарського суду України від 16.11.2022 № 09.01-27/17 про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум щодо періоду з 19.02.2020 та здійснити виплати з урахуванням тактично сплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Щодо вимоги звернути до негайного виконання перераховану за один місяць суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає наступне.

Оскільки рішення суду, щодо перерахунку позивачці довічного утримання носить зобов`язальний характер, у задоволенні позову, в цій частині необхідно відмовити.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вулв. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005) про визнання протиправними відмови та рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у м. Києві ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Вищого господарського суду України від 16.11.2022 № 09.01-027/17 з 19.02.2020 як судді вищого спеціалізованого суду.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді вищого спеціалізованого суду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в у м. Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Вищого господарського суду України від 16.11.2022 № 09.01-27/17 про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці як судді вищого спеціалізованого суду з урахуванням фактично виплачених сум та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 04 серпня 2023 року.

Суддя С.Л. Клопот