Справа № 120/7230/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 р. Справа № 120/7230/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2023 до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Гончара О.І., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 № 07 від 21.04.2023 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу;

- зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи з 20.07.1987 по 22.08.1997 та призначити пенсію за віком з 28.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 17.04.2023 позивачка звернулася до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності подану заяву розглянуто відповідачем 2 та прийнято рішення № 07 від 21.04.2023, яким у призначенні пенсії відмовлено. Листом від 02.05.2023 за №0200-0306-8/42349 відповідач 1 повідомив позивачку про прийняте рішення. Позивачка вважає таке рішення неправомірним і таким, що порушує її законне право на соціальний захист.

Ухвалою суду від 02.06.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, цією ж ухвалою вирішено витребувати у відповідача 1 матеріали пенсійної справи позивачки

23.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 1 зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком мають особи, які в період з 01.01.2023 по 31.12.2023 досягнули віку 60 років, за наявності страхового стажу у зазначений період не менше 30 років.

Позивачка 17.04.2023 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За результатами розгляду наданих документів страховий стаж позивачки склав 24 роки 04 місяці 09 дні. До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 20.07.1987 по 22.08.1997 згідно із записами трудової книжки № НОМЕР_1 , оскільки у записі про звільнення не зазначена підстава, що є порушенням вимог п. 2.4 Інструкції № 58.

Відтак надану відмову у призначенні позивачці пенсії відповідач 1 вважає правомірною, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

На виконання вимог суду відповідач 1 надав матеріали електронної пенсійної справи позивачки.

Згідно із ч. 1 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до ч. 7 ст. 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З матеріалів справи видно, що копію ухвали від 02.06.2023 доставлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області до його електронного кабінету 05.06.2023 о 12:49 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Втім, як у встановлений судом строк, який завершився 21.06.2023, так і станом на дату ухвалення рішення відповідач 2 не скористався своїм правом на подання відзиву.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що 17.04.2023 позивачка ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До заяви позивачка додала ряд необхідних документів, зокрема: довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №№ 189/01-17, 192/01-17, 39, 40, 191/01-17, 190/01-17, довідки про прийняття на роботу (навчання) №№ 191/01-17, 192/01-17, 39, 40, 188/01-17, 189/01-17, трудову книжку або документ про стаж НОМЕР_2 .

За принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Рівненській області № 07 від 21.04.2023 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки страховий стаж позивачки складає 24 роки 4 місяці 9 дні, при необхідному 30 років. При цьому до страхового стажу позивачки не були зараховані періоди роботи з 20.07.1987 по 22.08.1997, оскільки у трудовій книжці відсутня підстава звільнення.

Листом від 02.05.2023 за № 0200-0306-8/42349 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачку повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком.

Позивачка вважає протиправним рішення пенсійного органу про відмову у призначенні їй пенсії за віком, а тому просить суд про за захист її порушених прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах предмету позову та заявлених позовних вимог, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що у зв`язку з досягненням 60-річного віку позивачка ОСОБА_1 звернулася до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Серед іншого до своєї заяви позивачка додала трудову книжку НОМЕР_2 з метою підтвердження страхового стажу.

За результатами розгляду заяви відповідач 2 прийняв рішення від 21.04.2023 за № 07 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком. Підставою для такого рішення став висновок про відсутність у позивачки достатнього страхового стажу, а саме 30 років. Так, до страхового стажу позивачки не було зараховано період роботи з 20.07.1987 по 22.08.1997 через те, що у записах трудової книжки відсутня підстава звільнення з роботи.

Перевіряючи вказані доводи відповідача 2 суд враховує, що згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Інструкції № 58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що порядок заповнення трудових книжок визначається розділом 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.93". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із записів у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_2 судом встановлено наступне:

- відповідно до запису № 3 позивачка 20.07.1987 зарахована на роботу дояркою в радгосп "Тетіївський" на підставі наказу № 70-к від 8.08.1987;

- згідно із записом № 4 та № 5 радгосп "Тетіївський реорганізовано в КСП "Тетіївське", КСП "Тетіївське" реорганізовано в СВК "Тетіїв";

- відповідно до запису № 6 позивачка 22.08.1997 звільнена з роботи за власним бажанням.

Суд погоджується з доводами відповідачів про те, що у записі про звільнення не зазначена підстава звільнення. Однак, на думку суду, ці розбіжності необхідно розглядати як технічний (формальний) недолік, допущений особою, яка є відповідальною за внесення відповідних записів на підприємстві до трудової книжки працівника, який не може давати достатні підстави для незарахування такого періоду роботи позивачки до трудового стажу. Більше того, такі виправлення не спростовують того факту, що позивачка працювала на посаді доярки, оскільки зауважень щодо запису № 3 про прийняття на роботу рішення відповідача 2 не містить.

Суд наголошує на тому, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства. Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що наведена у постановах від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Вищезазначене додатково підтверджується тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а тому й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При вирішенні справи "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, суд доходить висновку, що відповідач 2 необґрунтовано та безпідставно не врахував до загального страхового стажу позивачки період її роботи з 20.07.1987 по 22.08.1997.

Відтак зазначений період підлягає врахуванню при обчисленні страхового стажу позивачки в цілях призначення пенсії за віком.

З огляду на викладене суд вважає, що рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, та непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, а тому визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено, а відповідачами не наведено інших законних підстав для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком, суд приходить до висновку про можливість задоволення також похідних позовних вимог про зобов`язання відповідача 1 призначити позивачці пенсію за віком з 28.03.2023, тобто з дати досягнення нею 60-річного віку, оскільки після зарахування спірного періоду страховий стаж позивачки становитиме більше 30 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком за умовами, визначеним частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов слід задовольнити повністю, а саме у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.04.2023 № 07 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 20.07.1987 по 22.08.1997 та призначити пенсію за віком з 28.03.2023 відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Таким чином, оскільки позов задоволено, судові витрати позивачки на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів у справі (порівну).

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.04.2023 № 07 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 20.07.1987 по 22.08.1997 та призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.03.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивачки: адвокат Гончар Олександр Іванович (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

4) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, 33028).

Повне рішення суду складено 08.08.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович