Справа № 160/18708/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 липня 2023 року Справа №160/18708/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок з 01.02.2022 та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/С-10318, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 згідно вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ, враховуючи щомісячну доплату до пенсії з 01.07.2021 року у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. здійснити перерахунок з 01.02.2022 та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/С-10318, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 згідно вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХП, враховуючи щомісячну доплату до пенсії з 01.07.2021 року у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23.

Згідно з положеннями частини 8 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою-шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У пункті 9 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що відповідач суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

При цьому, зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Наведений висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі № 640/7310/19.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, згідно із частиною 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також частиною 1 статті 21 КАС України.

Зі змісту наведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.

При цьому, під підставами позову, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.06.2021 у справі № 640/27758/20 та від 29.12.2021 у справі №752/20709/21.

Водночас слід враховувати, що у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Наведеної правової позиції також дотримався Верховний Суд у постанові від 13.04.2022 у справі № 640/23353/21.

Суд наголошує, що позивач просить суд «визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок з 01.02.2022 та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/С-10318, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 згідно вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ, враховуючи щомісячну доплату до пенсії з 01.07.2021 року у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23».

Водночас, позивач також заявляє вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. здійснити перерахунок з 01.02.2022 та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/С-10318, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 згідно вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХП, враховуючи щомісячну доплату до пенсії з 01.07.2021 року у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23.

Разом із тим, суд зауважує, що за положеннями частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до матеріалів позову 22.06.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою «про перерахунок пенсії на підставі довідок, виданих Сектором із соціально-гуманітарних питань Державної установи «ТМО МВС України по Дніпропетровській обл.» (вхід.№26425/Ч-0400-23), у якій просив:

- здійснити перерахунок з 01.02.2022 та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/С-І03і8, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 згідно вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х11, враховуючи щомісячну доплату до пенсії з 01.07.2021 року у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Листом відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про розгляд звернення» від 21.07.2023 №34568-26425/Ч-01/8-0400/23, зокрема повідомлено ОСОБА_1 таке:

- на виконання Постанови № 713 йому з 01.07.2021 було проведено перерахунок пенсії та її розмір, з урахуванням доплати в сумі 2000,00 грн складав 5835,25 грн.;

- на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі № 160/10309/21 проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019 в розмірі 50% від грошового забезпечення 7670,50 грн. з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. Також проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 в розмірі 50% від грошового забезпечення 13480,75 грн, яке зазначено у довідці від 18.05.2021 за № 33/24-304, яка надана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області»;

- оскільки розмір пенсії заявника на виконання рішення суду обчислено з грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019, а не на 01.03.2018, як визначено Постановою № 713, підстави для встановлення до розміру пенсії з 01.07.2021 щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн відсутні;

- оскільки повідомлення Мінсоцполітики про підстави для перерахунку пенсій за даними грошового забезпечення станом на 01.01.2022 до Пенсійного фонду України не надходило, для його проведення підстави відсутні;

- також повідомлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 у справі N° 160/20141/22 зобов`язано Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення заявника станом на 01.01.2022 за штатною військовою посадою, з якої його було звільнено з військової служби, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 із відображенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022;

- зобов`язання щодо проведення будь-яких дій згідно рішення суду стосується тільки осіб, відповідно до яких прийняте рішення;

- 22.06.2023 під супровідним листом від 02.06.2023 за №33/24-1919 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» була надана довідка від 02.06.2023 за № 33/24/С-10318 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, яка долучена до матеріалів пенсійної справи;

- оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 у справі № 160/20141/22 не зобов`язано органи Пенсійного фонду України вчинити будь-яку дію щодо заявника, тому для проведення перерахунку його пенсії за даними довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, яка надана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», підстави відсутні.

Поряд із цим, з КП «ДСС» та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі №160/1943/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови поновити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.

18.04.2023 на виконання означеного судового рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи №160/1943/23, у яких зазначена дата набрання законної сили вказаного рішення 17.04.2023.

В подальшому, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року в адміністративній справі № 160/1943/23 повернуто апелянту.

Тобто, є таке, що набрало законної сили судове рішення, яке ухвалене на користь ОСОБА_1 з питання зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд звертає увагу, що в тексті позовної заяви позивачем самостійно визнається, що «На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23 Головне управління ПФУ в Дніпропетровській обл. поновило з 01.07.2021 щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713.».

Водночас, позивачем самостійно визначено, що предметом цього спору є «відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл. здійснити перерахунок з 01.02.2022 та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/0-10318, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 згідно вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х1І, враховуючи щомісячну доплату до пенсії з 01.07.2021 року у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23.».

Будь-яких інших пояснень стосовно відношення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23 до спору щодо нездійснення Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.02.2022 пенсії з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/С-10318, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» адміністративний позов не містить.

Тобто, суд з наведеного формулювання позовних вимог та їх обґрунтування, що наведено в тексті позову, не може дійти висновку чи оскаржує позивач виключно дії «визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок з 01.02.2022 та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/С-10318, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 згідно вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ», або також не погоджується з діями/рішеннями/бездіяльністю пенсійного органу стосовно виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23 з питання нарахування та виплати з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23».

Жодних пояснень щодо дати, з якої позивач просить суд зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок його пенсії на підставі оновленої довідки, а саме: з 01.02.2022, із датою нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на виконання рішення суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23, а саме: з 01.07.2021, як і будь-яких підстав щодо об`єднання таких вимог в одній позовній заяві, позивачем наведено не було.

Суд звертає увагу позивача, що згідно з частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами 2 та 4 статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі також - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а на підставі аналізу положень Закону № 1404-VIII дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 та від 09.07.2019 у справі №826/17587/18.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд наголошує, що при розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Зважаючи на викладене, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов. У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Наведений висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.11.2021 у справі № 620/1528/19.

Тобто, питання стосовно виконання/невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судового рішення від 17.03.2023 у справі №160/1943/23 може бути досліджено судом виключно в порядку судового контролю за його виконанням, а не шляхом подання окремого адміністративного позову.

Отже, вищенаведені обставини унеможливлюють встановлення судом предмету спору, його юрисдикційну належність, взаємопов`язаність вимог між собою, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно надати до суду уточнений адміністративний позов з уточненими позовними вимогами відповідно до вимог КАС України та/або з поясненнями щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі.

Крім того, частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як способу усунення наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 року (справа №640/21330/18) та від 05.06.2020 року (справа №280/5161/19).

Як вже зазначено судом вище, поданий адміністративний позов у вищенаведеному формулюванні фактично містить дві вимоги немайнового характеру про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «щодо відмови здійснити перерахунок з 01.02.2022 та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки від 02.06.2023 №33/24/С-10318, виданої Державною установою «ТМО МВС по Дніпропетровській обл.» про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 згідно вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ», а також дій відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача «враховуючи щомісячну доплату до пенсії з 01.07.2021 року у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №714 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 у справі 160/1943/23».

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI).

За положеннями частини 1 статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX передбачено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року становить 2684 гривні.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 3 статті 4 Закону №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн. = 2684,00 грн. х 0,4).

Суд звертає увагу, що до матеріалів адміністративного позову було надано платіжну інструкцію від 24.07.2023 №0.0..1 про сплату судового збору на суму 1073,60 грн.

Проте, за подання цього адміністративного позову до суду позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2147,20 грн (2 вимоги немайнового характеру х 1073,60 грн). Отже, позивач має доплати судовий збір у сумі 1073,60 грн. (2147,20 грн 1073,60 грн).

При цьому, суд акцентує увагу позивача, що невизначеність позовних вимог унеможливлює встановлення судом остаточного розміру судового збору, який має позивач сплатити після уточнення позовних вимог.

Отже, суд звертає увагу, що позивачеві після уточнення позовних вимог необхідно доплатити судовий збір за кожну заявлену в адміністративному позові немайнову вимогу у розмірі 1073,60 грн. за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Чечелівському районі міста Дніпра, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA4004632, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд, код ЄДРПОУ(суду) 34824364.

Поряд із цим, пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 1 частини 2 наведеної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За приписами частини 6 зазначеної статті якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд звертає увагу, що разом з адміністративним позов до суду було надано заяву про поновлення строків подання позовної заяви, яка обґрунтована подіями, які відбувалися у 2022-2023 роках під час відкритої агресії РФ проти України та які тривають до сьогоднішнього дня, зокрема: заборона в певний період часу пересуватися з одного місця проживання в інший, часте відключення ел. енергії та відсутність інтернету; часті тривоги протягом доби; дуже часте знаходження в укритті тощо.

Проте, суд зазначає, що невизначеність позовних вимог, в тому числі дати, з якої позивач просить поновити суд його порушене право, з 01.02.2022 або 01.07.2021, унеможливлюють розгляд судом означеного клопотання та надання оцінки поважності зазначених позивачем причин пропуску строк звернення до суду із позовом до отримання уточненого позову з уточненими позовними вимогами відповідно до вимог КАС України та/або з поясненнями щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог.

Частинами 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного суд залишає подану заяву без руху та пропонує позивачу усунути наступні недоліки шляхом надання до суду:

- уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами відповідно до вимог КАС України та/або з поясненнями щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі;

- документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі та в порядку, передбачених чинним законодавством України, відповідно до уточнених позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити, що за приписами частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Юхно