Справа № 260/7913/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 серпня 2023 року

м. Київ

справа №260/7913/21

адміністративне провадження № К/990/1473/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції письмово заявлені клопотання ОСОБА_1 у справі за його позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державного агентства меліорації та рибного господарства України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року (головуючий суддя Микуляк П.П.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року (головуючий суддя Ніколін В.В., судді Большакова О.О., Пліш М.А.),

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (далі - Держрибагентство) та Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Держрибагентства щодо невиплати йому коштів за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом Держрибагентства від 07.06.2019 №58-ТО "Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ";

2) зобов`язати Держрибагенство нарахувати і виплатити йому кошти в розмірі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом від 07.06.2019 №58-ТО;

3) зобов`язати компетентні органи Державної виконавчої служби, Міністерства юстиції України за наявності підстав, відповідно до вимог чинного законодавства України стягнути з Держрибагентства на його користь кошти в сумі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом від 07.06.2019 №58-ТО.

Позов обґрунтував тим, що на підставі наказу Держрибагентства від 07.06.2019 №58-ТО він був відсторонений від виконання посадових обов`язків начальника Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області на час здійснення дисциплінарного провадження. Вказане дисциплінарне провадження тривало понад два роки і наказом Держрибагентства від 25.10.2021 №106-ТО було закрито без притягнення його до дисциплінарної відповідальності. На думку позивача, наведене зобов`язує відповідача виплатити йому середню заробітну плату за час відсторонення відповідно до частини четвертої статті 72 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Держрибагентства щодо невиплати ОСОБА_1 коштів за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом від 07.06.2019 №58-ТО "Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ". Стягнуто з Держрибагентства на користь ОСОБА_1 кошти в сумі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом від 07.06.2019 №58-ТО в розмірі 844895,56 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Держрибагентство, пославшись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати прийняті судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Підставою касаційного оскарження відповідач визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вказавши, що суди попередніх інстанцій застосували приписи частини шостої статті 72 Закону №889-VIII у системному зв`язку з частиною п`ятою статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» без урахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, сформованого у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №480/4871/18.

Як зазначив відповідач, за приписами наведених норм права державний службовець, якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді. Водночас, за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 26 червня 2019 року у справі №480/4871/18, відсутні правові підстави для виплати заробітної плати державному службовцю під час його відсторонення від посади, що здійснене в межах КПК України.

З метою перевірки зазначених аргументів відповідача ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

14 і 21 лютого 2023 року до Верховного Суду надійшли два ідентичні за змістом клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 339 КАС України.

На обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначає, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №480/4871/18, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними до спірних правовідносин у справі, що розглядається. Так, у справі №480/4871/18 вирішувалося питання щодо виплати середньої заробітної плати державному службовцю, відстороненому від виконання посадових обов`язків за ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження, тоді як у цій справі підставою для відсторонення стало порушене щодо позивача дисциплінарне провадження, яке не завершилося притягненням його до дисциплінарної відповідальності.

У запереченні на вказане клопотання Держрибагентство вважає його необґрунтованим, стверджуючи про тотожність обставин у справі №480/4871/18 і справі, що розглядається, адже позивач був двічі відсторонений від виконання посадових обов`язків: на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 07.06.2019 №1-кс/463/2359/19 та наказу Держрибагентства від 07.06.2019 №58-ТО "Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ".

Дослідивши матеріали справи, Судом установлено, що наказом Держрибагентства від 22.09.2016 №61-ТО ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області.

Наказом Держрибагентства від 07.06.2019 №58-ТО щодо ОСОБА_1 відкрито дисциплінарне провадження та відсторонено його від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження.

Підставами для видання такого наказу слугував лист Прокуратури Закарпатської області №1708-19 від 04.06.2019 та інформація Прокуратури Закарпатської області, опублікована на офіційному вебсайті, щодо викриття прокуратурою спільно з УЗЕ та ДБР начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області при отриманні неправомірної вигоди.

Листом Територіального управління розслідувань Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, № 03/1-7808 вих-19 від 10.06.2019 на адресу Держрибагентства надіслано ухвалу Личаківського районного суду м. Львова № 1-кс/463/2359/19 від 07.06.2019 про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від посади начальника Управління Держрибагентства у Закарпатській області строком на 2 місяці.

Після отримання вказаної ухвали суду відповідач не вносив будь-яких змін до наказу від 07.06.2019 №58-ТО щодо підстав відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків.

Предметом цього спору є стягнення на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час відсторонення його від виконання посадових обов`язків у межах дисциплінарного провадження, яке було відкрито щодо позивача за наказом Держрибагентства від 07.06.2019 №58-ТО та закрито наказом відповідача від 25.10.2021 №106-ТО у зв`язку із закінченням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 72 Закону №889-VIII, відповідно до якої у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку.

Заперечуючи проти задоволення позову, Держрибагентство будувало свою позицію на тому, що позивач, усупереч вимогам частини п`ятої статті 72 Закону №889-VIII, протягом усього часу відсторонення від виконання посадових обов`язків не з`являвся на робочому місці, що не дає підстав для виплати йому заробітної плати за вказаний період.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час відсторонення відповідно до частини четвертої статті 72 Закону №889-VIII. Суди дали також оцінку доводам відповідача щодо відсутності позивача на робочому місці протягом часу відсторонення його від виконання посадових обов`язків, зазначивши про протиправне затягування відповідачем строку проведення службового розслідування та вину власне відповідача як роботодавця у незабезпеченні позивача робочим місцем протягом вказаного періоду, що встановлено судовими рішеннями у справах №260/990/21 і №260/6722/21, які набрали законної сили.

Водночас суди попередніх інстанцій не застосовували до спірних правовідносин положення частини шостої статті 72 Закону №889-VIII і частини п`ятої статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» (виключена на підставі Закону від 15.12.2020 №1079-IX) щодо порядку відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків у разі вчинення ним корупційного правопорушення, позаяк ОСОБА_1 було відсторонено від виконання посадових обов`язків не на підставі ухвали слідчого судді, а в межах дисциплінарного провадження за рішенням Держрибагентства (суб`єкта призначення), що не оспорювалося сторонами під час вирішення цього спору.

Стверджуючи про неправильне застосування судами частини шостої статті 72 Закону №889-VIII і частини п`ятої статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» (що згідно з частиною третьою статті 351 КАС України може полягати в незастосуванні закону, який підлягав застосуванню), Держрибагентство у касаційній скарзі послалося на не врахування судами висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №480/4871/18.

Разом з тим, як убачається зі змісту зазначеної постанови Верховного Суду, предметом спору у справі №480/4871/18 було стягнення середньої заробітної плати за час відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків, яке здійснювалося в межах кримінального провадження за ухвалою слідчого судді.

Отже, висновок щодо відсутності правових підстав для виплати державному службовцю середньої заробітної плати за час відсторонення від посади, яке здійснювалося за нормами КПК України, що зроблений Верховним Судом у справі №480/4871/18, в тому числі на підставі аналізу частини шостої статті 72 Закону №889-VIII і частини п`ятої статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», ґрунтувався на інших фактичних обставинах справи, ніж у справі, що розглядається, що вказує на неподібність правовідносин.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

За наведених обставин Суд дійшов висновку про задоволення заявленого позивачем клопотання і закриття касаційного провадження у цій справі.

Суд не вирішує інші заявлені позивачем клопотання, пов`язані з розглядом справи (про залишення касаційної скарги без розгляду, про вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, про передачу справи на розгляд палати Касаційного адміністративного суду, до якої входить колегія суддів, що розглядає справу), оскільки висновок Суду про закриття касаційного провадження унеможливлює їх вирішення.

Крім того, з огляду на закриття касаційного провадження, виконання судових рішень у цій справі, яке було зупинене ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року, підлягає поновленню.

Керуючись статтями 248, 339, 345, 355, 359, 375 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державного агентства меліорації та рибного господарства України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Поновити виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року в частині стягнення з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.А. Уханенко

Судді О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська