Справа № 420/3308/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
О К Р Е М А Д У М К А
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду І. О. Турецької
02 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3308/23
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року, яка ухвалена за результатами розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, -
Відповідно до статті 34 КАС України усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім.
Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Керуючись вказаними положеннями статті 34 КАС України, враховуючи незгоду із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, вважаю за необхідне викласти свою окрему думку, яка полягає у такому.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року, у справі №420/3308/23, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 - залишена без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії - залишено без змін.
Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з правовою позицією суду першої інстанції про те, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, ОСОБА_1 має право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, із використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Повністю погоджуюсь з такою правовою позицією, а також з доводами суду апеляційної інстанції про те, що базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.
Наведене чітко визначене, зокрема, статтею 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III.
Також вважаю, що є правильною позиція суду апеляційної інстанції про те, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в частині визначення розрахункової величини для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
Є також справедливим, при вирішенні даної справи, з урахуванням колізії Законів України Про Державний бюджет на 2021, 2022, 2023 роки, надавати пріоритет нормам спеціального закону (lex specialis), тобто Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV, а положення Законів України «Про державний бюджет» вважати загальними нормами (lex generalis).
Водночас не погоджуюсь з доводами, викладеними у наведеному судовому рішенні, про відсутність підстав вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду.
Так, в апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , окрім іншого, звертає увагу на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, зокрема, залишив поза увагою пропуск позивачем строку звернення до суду, у зв`язку з чим, на думку скаржника, наявні підстави для застосування наслідків пропуску строку, передбачені статтею 123 КАС України та залишення позовної заяви без розгляду.
Фактичні обставини справи свідчать про те, що 17.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому оскаржив відмову відповідача у видачі довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 для перерахунку пенсії із 01.02.2020, 01.01.2021 та з 01.01.2022.
Відкидаючи доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції вказав, що позивач дізнався про порушення свого права, коли отримав листа від Військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2023 №222/4/355 (а.с.8), в якій відповідач послався на відсутність правових підстав для видачі довідки про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії. Себто, на думку суду апеляційної інстанції, порушення прав позивача на отримання довідки відбулось з моменту відмови у видачі такої довідки.
Вважаю, що П`ятий апеляційний адміністративний суд у справі №420/3308/23 неправильно визначив обставини, коли особа дізналася про порушення свого права та неправильно встановив відлік строку звернення до суду.
Частина 2 статті 122 КАС України встановлює, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
У цій справі суд касаційної інстанції зазначив, що початок шестимісячного строку - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.
При визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
«…для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.»
Окрім цього вважаю необхідним врахувати правову позицію Верховного Суду викладену, в постанові від 12.04.2023, в якій касаційний суд наголошує на тому, що за приписами Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 та Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тобто, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і про необхідність видачі довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду
За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.
У цій справі таких обставин не вбачаю.
З урахуванням викладеного, вважаю, що, вирішуючи даний спір по суті, суд апеляційної інстанції повинен був залишити позов ОСОБА_1 без розгляду.
Суддя І. О. Турецька