Справа № 240/12722/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/12722/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 02.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком, оформлене листом від 09.11.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року в колгоспі "Перемога" Ромненського району Амурської області Російської Федерації та з 27.10.1989 року по 26.04.1991 року на Коростенському ремонтно-будівельному кооперативі "Прогрес".

Позивач зазначає, що 26.10.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у відповідності до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області листом від 09.11.2022 року було повідомлено, що 02.11.2022 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по причині відсутності у Позивача необхідного страхового стажу (22 роки) та відсутності необхідного періоду (3 роки) проживання в зоні гарантованого добровільного проживання. Таке рішення Позивач вважає протиправним, так як безпідставно не було враховано періоди його страхового стажу з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року в колгоспі "Перемога" Ромненського району Амурської області Російської Федерації та з 27.10.1989 року по 26.04.1991 року на Коростенському ремонтно-будівельному кооперативі "Прогрес". Вказані періоди роботи, як зазначено в позові, підтверджено відповідними записами в трудовій книжці Позивача.

На думку Позивача, право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зумовлено наявністю у Позивача статусу особи потерпілої (3-ї категорії) внаслідок такої аварії.

Ухвалою від 11.05.2023 року було відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позов Відповідач-1, Головне управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області, проти позову заперечує і зазначає, що заява Позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду в Київській області області, яким було прийнято рішення від 02.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії Позивачу. Головним управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області вказане рішення лише було доведено до відома Позивача.

Враховуючи вищезазначене, як зазначено у відзиві, дії Головного управління є правомірними та вмотивованими, а тому позов підлягає залишенню без задоволення.

У відзиві на позов Відповідача-2, Головного управлінням Пенсійного фонду в Київській області, проти позову заперечується і зазначається, що заява Позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності. Було встановлено відсутність довідки про встановлений мінімум та відпрацьовані трудодні Позивачем в колгоспі, що стало підставою для невизнання страхового стажу за період роботи в колгоспі. Наявність виправлення в даті наказу про звільнення Позивача з Коростенського ремонтно-будівельного кооперативу "Прогрес" стало підставою для невизнання цього страхового стажу.

Крім того, період проживання (роботи) Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить лише 2 роки 11 місяців 27 днів, що є недостатнім для зниження Позивачу пенсійного віку для призначення пенсії за віком до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, на думку Відповідача-2, загальний страховий стаж Позивача згідно поданих документів замість необхідних 22 років складає 16 років 9 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення спірної пенсії.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років

Судом встановлено та визнається сторонами, що 29.06.2022 року Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до Закону № 796-XII звернувся до Відповідача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Безспірно, за приписами положень статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Алгоритм дій територіальних органів Пенсійного фонду України врегульовано правовими нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 розділу IV).

Саме у відповідності до вимог пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 заява Позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Відповідача-2.

За результатами розгляду Відповідачем-2 було ухвалено рішення від 02.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії Позивачу.

Як зазначено у відзивах Відповідачів на даний позов, загальний страховий стаж Позивача сумарно становить 16років 9 місяців 18 днів), а період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення становить лише 2 роки 11 місяців 27 днів, що є недостатнім для зниження Позивачу пенсійного віку для призначення пенсії за віком до вимог ст.55 Закону № 796-XII, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до вимог п.1 ст.26 Закону № 1058-IV.

Такі доводи Відповідачів не в повній мірі відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, в розумінні вимог ст.26 Закону № 1058-IV для призначення Позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років можливе за наявності у Позивача, окрім іншого, страхового стажу не менше 22 років.

Відповідачем-2 до страхового стажу Позивача не зараховано періоди його трудової діяльності:

- робота з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року в колгоспі "Перемога" Ромненського району Амурської області Російської Федерації, оскільки відсутня трудово книжка колгоспника та довідка про встановлений мінімум та відпрацьовані людинодні;

- період роботи з 27.10.1989 року по 26.04.1991 року на Коростенському ремонтно-будівельному кооперативі "Прогрес", оскільки в трудовій книжці є виправлення щодо наказу про звільнення Позивача.

Такі доводи Відповідача-2 не в повній мірі відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Суд погоджується із доводами, наведеними у позові, що відповідно до вимог ст.62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд враховує, що в розумінні вимог ст.24 Закону № 1058-IV та ст.56 Закону № 1788-XII до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При цьому приписами ч.2 ст.56 Закону № 1788-XII прямо передбачено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Як зазначено в дослідженій судом копії трудової книжки Позивача, в ній наявні записи про періоди роботи Позивача з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року в колгоспі "Перемога" Ромненського району Амурської області Російської Федерації (записи 10-11) та період роботи з 27.10.1989 року по 26.04.1991 року на Коростенському ремонтно-будівельному кооперативі "Прогрес" (записи 16-17).

В розумінні положень ч.2 ст.56 Закону № 1788-XII відсутність доказів щодо виконання Позивачем встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі "Перемога" не перешкоджає зарахуванню до його трудового стажу фактичного періоду з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року такої трудової діяльності.

Одночасно суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача-2 щодо наявності виправлень в наказі про звільнення Позивача з Коростенського ремонтно-будівельного кооперативу "Прогрес". Дата звільнення Позивача та дата наказу є ідентичними (запис 17).

В зв`язку з цим суд погоджується із доводами Позивача, що вказані періоди роботи (з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року в колгоспі "Перемога" Ромненського району Амурської області Російської Федерації та період роботи з 27.10.1989 року по 26.04.1991 року на Коростенському ремонтно-будівельному кооперативі "Прогрес") підлягають врахуванню до страхового стажу при призначенні пенсії за вислугу років.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058-IV, на 3 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Крім того, таким особам може бути знижено такий пенсійний вік ще додатково на один рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років до позову долучено слідуючі документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 28.10.2020 року Житомирською обласною державною адміністрацією;

- копія довідки про реєстрацію місяця проживання Позивача з 24.12.1997 року по теперішній час в м.Коростені Житомирської області, яке що згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. N 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ( в редакції постанови КМ України N 914 (914-2008-п ) від 16.10.2008) віднесено до території зони гарантованого добровільного відселення;

- копія трудової книжки.

Разом з тим, із дослідженої судом копії трудової книжки Позивача видно, що Позивач у зазначеній зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року не працював і не проживав, так як з 05.05.1985 року по 23.05.1987 року проходив військову службу в рядах Радянської армії (записи 6-7).

В зв`язку з цим у розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII Позивач не отримав права для початкової величини (три роки) зниження пенсійного віку.

Суд також погоджується із доводами Відповідачів, що період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993року Позивача становить лише 2 роки 11 місяців 27 днів, що є недостатнім для зниження Позивачу пенсійного віку для призначення пенсії за віком до вимог ст.55 Закону № 796-XII, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до вимог п.1 ст.26 Закону № 1058-IV і правомірно стало підставою для відмови у призначення пенсії.

Таким чином, позовні вимоги Позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в частині відмови врахуванні до загального страхового стажу Позивача періоди роботи (з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року в колгоспі "Перемога" Ромненського району Амурської області Російської Федерації та період роботи з 27.10.1989 року по 26.04.1991 року на Коростенському ремонтно-будівельному кооперативі "Прогрес") та зобов`язання включити до страхового стажу вказані періоди роботи.

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є безпідставними так як Відповідач-1 жодних рішень відносно Позивача не приймав.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 536,80 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській від 02.11.2022 року в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року в колгоспі "Перемога" Ромненського району Амурської області Російської Федерації та період роботи з 27.10.1989 року по 26.04.1991 року на Коростенському ремонтно-будівельному кооперативі "Прогрес".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, м. Фастів, Київська область, вул.Андрія Саєнко,10, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 20.10.1987 року по 25.01.1988 року в колгоспі "Перемога" Ромненського району Амурської області Російської Федерації та період роботи з 27.10.1989 року по 26.04.1991 року на Коростенському ремонтно-будівельному кооперативі "Прогрес".

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 536,80 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк