Справа № 300/2169/23
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" серпня 2023 р. справа № 300/2169/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ), 24.04.2023 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за невиконання Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №300/6500/21, до стягнення на його користь підлягає середній заробіток за час затримки виконання вказаного рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №300/6500/21 ОСОБА_1 з 08.11.2022 поновлено посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області із 28 вересня 2021 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Проте незважаючи на наявність вказаного судового рішення, яке набрало законної сили на займаній посаді позивача не поновлено. Оскільки, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області позивача не поновлено на посаді, тому вважає, що відповідно до приписів статті 236 Кодексу законів про працю України, враховуючи тривале невиконання судового рішення, на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №300/6500/21 за період з 09.11.2022 по день винесення судом рішення по даній справі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви (а.с.43-45).
05.05.2023 представником позивача зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами (а.с.52-53).
Відповідач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві представник зокрема зазначив, що позивачем у прохальній частині позовної заяви сформовано вимоги до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо визнання неправомірними дій та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, а до головного управління ДПС в Івано-Франківській області, у цій же прохальній частині позовної заяви вимога - відсутня, Окрім того зазначає та погоджується з позивачем, що обставини даної справи в повній мірі вказують на належного відповідача Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, оскільки останнім прийнято відповідний акт індивідуального характеру щодо звільнення (а.с.58-60).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає такі обставини.
У відповідності до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
При цьому, частиною 8 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Приписами статті 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Таким чином, Кодексом законів про працю України передбачені випадки стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема, у разі поновлення на роботі вирішується питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (стаття 235 Кодексу законів про працю України), а у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника вирішується питання оплати вимушеного прогулу при затримці виконання (стаття 235 Кодексу законів про працю України).
При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі № 300/6500/21, яке набрало законної сили 09.12.2022, визнано протиправним та скасовано наказ № 140-о Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 27 вересня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області із 28 вересня 2021 року. Стягнуто з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 вересня 2021 року по 08 листопада 2022 року в сумі 248 175,62 (двісті сорок шість тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 62 копійки із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області допущено до негайного виконання. Рішення в частині стягнення із Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 18 338,10 грн із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів допущено до негайного виконання (а.с. 16-21).

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 11.11.2022 видано виконавчі листи в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області із 28 вересня 2021 року та стягнення із Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 18 338,10 грн із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів (а.с.22-23).

ОСОБА_1 , 29.11.2022 направив до Комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області заяву з вимогою виконати рішення суду, однак голова Комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області своїм листом від 20.03.2023 №11/23 повідомив представника позивача, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області перебуває в процесі припинення. Станом на 01.01.2022 всі працівники були звільненні. ДФС та її територіальними органами припинено виконання функцій центрального органу виконавчої влади. Крім того, Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік" і "про Державний бюджет України на 2023 рік" та розписом Державного бюджету України на 2022, 2023 роки не передбачено видатків у 2022, 2023 роках на утримання ДФС та її територіальних органів, у тому числі на відшкодування витрат виконавчого провадження. Таким чином, через відсутність кошторисних призначень відповідно до вимог Бюджетного кодексу України заборгованість згідно з рішенням суду у справі №300/6500/21 не може бути зареєстрована у ГУ ДФС в Івано-Франківській області в органах казначейства (а.с.28).

Представник позивача звернувся в Державну податкову службу України з вимогою роз`яснити порядок виконання рішення суду по справі №300/6500/21.

Державною податковою службою України надано відповідь за №7405/6/99-00-10-04-01-06 від 24.03.2023, в якій зазначено, що функції та повноваження підрозділів та посадових осіб податкової міліції не входять до сфери діяльності, в яких ДПС є правонаступником Державної фіскальної служби України. Підрозділи податкової міліції у структурі ДПС не функціонують. На сьогодні відсутні підстави для заміни сторони правонаступником, так як зобов`язання, яке випливає з рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №300/6500/21 (а.с.25-27).

Отже, з дня ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі у відповідача ГУ ДФС в Івано-Франківській області виник обов`язок щодо його виконання.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частини 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 5-1 Кодексу законів про працю України встановлено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Таким чином, невиконання або несвоєчасне виконання судового рішення є відповідною підставою для звернення позивача до суду. При цьому, позивач наділений правом самостійно обирати спосіб захисту його порушених прав, як то шляхом звернення до суду з відповідним позовом, так і шляхом встановлення контролю за виконанням судового рішення про поновлення його на посаді.

Затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

За змістом норм статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 760/9521/15-ц.

Оскільки фактично позивача на вказаній посаді не поновлено, то у даному випадку має місце затримка суб`єктом владних повноважень виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, що зумовлює наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки в силу приписів статті 236 Кодексу законів про працю України.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Таким чином, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 802/1183/16-а.

Окрім цього наявність вини роботодавця щодо незаконного звільнення позивача вже встановлена рішенням суду про поновлення його на роботі.

Посилання відповідача голови Комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на відсутність можливості поновлення позивача на посаді, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи не є підставою для звільнення суб`єкта владних повноважень від обов`язку виплатити незаконно звільненому працівникові, передбаченого статтею 236 Кодексу законів про працю України, середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. В даному випадку присутні протиправні дії відповідача - голови Комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Таким чином, обставини наведені у листі голови Комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 20.03.2023 №11/23, суд вважає необґрунтованими.

Статтею 27 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з пунктом 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Абзацом 1 пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати позивача складав 611,27 грн.

Кількість робочих днів, впродовж яких підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 09.11.2022 по 03.08.2023 (день винесення рішення по даній справі) - 191 день.

Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі становить 116 752,57 грн, з яких:

- за період з 09.11.2022 по 03.08.2023 (611,27 грн. х 191 робочий день = 116 752,57 грн).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є такими що підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про звернення рішення в частині стягнення із Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 18 338,10 грн із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів до негайного виконання, суд зазначає, що згідно п. 3 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Однак, суд звертає увагу на те, що зазначена позовна вимога заявлялася позивачем та рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 у справі №300/6500/21 - задоволена.

Таким чином позовна вимога в частині стягнення із Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 18 338,10 грн із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів до негайного виконання є та такою, що не підлягає до задоволення.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог. Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1610,40 грн, що пропорційно становить 75 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору, згідно з квитанцією №23 від 03.05.2023 на суму 1073,60 грн та з квитанцією №24 від 03.05.2023 на суму 1073,60 грн (а.с.1,2).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018), Комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018), Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії голови Комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Брич Володимира Васильовича щодо невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №300/6500/21.

Стягнути з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 09.11.2022 по 03.08.2023 в розмірі 116 752 (сто шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні 57 (п`ятдесят сім) копійок із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 1610 (одну тисячу шістсот десять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.