Справа № 380/18597/22
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року

справа №380/18597/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. у письмовому провадженні розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить суд:

-визнати протиправними та скасувати накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №197 та від 17.08.2022 №225 щодо включення солдата ОСОБА_1 до списку осіб, який дезертирував в період з 20.07.2022 по 17.08.2022;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 виходячи з її розміру 100000,00 грн. з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди;

-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 01.09.2022 по даний час у розмірі 100000,00грн.;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 01.09.2022 по даний час виходячи з її розміру 100000,00грн., з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди;

-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 у повному обсязі грошове забезпечення в період часу з 01.06.2022 до 30.09.2022;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину грошового забезпечення за період з 01.06.2022 до 30.09.2022, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що проходить службу у відповідача на особливий період та безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях. Під час бойових дій позивач отримав тяжке поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, внаслідок бойового ураження з боку противника збройних сил російської федерації, а саме: множинні переломи кісток черепа та кісток обличчя, дефект тіла нижньої щелепи зліва ускладнений остеомієлітом, загальні захворювання щелеп, остеомієліт нижньої щелепи зліва, травма трійчастого нерва, перелом виличної кістки та верхньої щелепи, перелом альвеоорального краю. Фактично з моменту отримання травми позивач безперервно перебуває або на лікуванні, або ж у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Позивач вважає, що він має право на отримання додаткової винагороди, встановленої Постановою №168 у розмірі 100000,00 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2022 та по день закінчення стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я, однак відповідач відмовив у виплаті додаткової винагороди. Позивач вважає, що бездіяльністю відповідача порушується його право на отримання встановленого законом та підзаконним актом грошового забезпечення, внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 28.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

У ході розгляду справи, судом встановлено, що позивачем до позовної заяви не додано самих оскаржених наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №197 та від 17.08.2022 №225 щодо включення солдата ОСОБА_1 до списку осіб, який дезертирував в період з 20.07.2022 по 17.08.2022, що суперечить вимогам п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Ухвалою від 21.02.2023 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу термін для усунення недоліків. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 28.02.2023 продовжено розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

На адресу Львівського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів, в якому просить витребувати у Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені оскаржені накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №197 та від 17.08.2022 №225 щодо включення солдата ОСОБА_1 до списку осіб, який дезертирував в період з 20.07.2022 по 17.08.2022, так як сам позивач з вказаними наказами не ознайомлювався та про їх прийняття його також не було проінформовано. Про їх прийняття позивачу стало відомо лише з відповіді на адвокатський запит від командування Десантно-штурмових військ: відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 №196 від 20.07.2022 та №225 від 17.08.2022 солдат ОСОБА_1 дезертиртирував в період часу з 20.07.2022 по 17.08.2022, тому додаткова винагорода за липень, серпень 2022 року йому не виплачувалася.

У ході розгляду справи, судом встановлено, що позивачем до позовної заяви не додано самих оскаржених наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №197 та від 17.08.2022 №225 щодо включення солдата ОСОБА_1 до списку осіб, який дезертирував в період з 20.07.2022 по 17.08.2022, що суперечить вимогам п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Ухвалою від 21.02.2023 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу термін для усунення недоліків. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 28.02.2023 продовжено розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 28.02.2023 суд витребував докази у Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язав надати витребувані докази протягом двадцяти днів з дня отримання ухвали. Тобто, з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення по даній справі, вказаною ухвалою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати належним чином завірені копії наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №197 та від 17.08.2022 №225 щодо включення солдата ОСОБА_1 до списку осіб, який дезертирував в період з 20.07.2022 по 17.08.2022.

Також, ухвалою від 28.02.2023 продовжено строк розгляду справи з урахуванням часу, визначеного судом для виконання ухвали суду про витребування доказів від 28.02.2023 у справі №380/18597/22.

Копію ухвали суду від 28.02.2023 скеровано на адресу Військової частини НОМЕР_1 поштою.

Надісланий за вказаною у позові адресою відповідача поштовий конверт з ухвалою суду про витребування доказів повернувся на адресу суду з відміткою органу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Докази наведеного містяться у матеріалах справи.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що неможливим є ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, тому ухвалою від 29.03.2023 постановив призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, проти позову заперечив з тих підстав, що позивач не перебував на безперервному стаціонарному лікуванні, відтак у нього не виникло право на додаткову виплату у розмірі 100000грн.

Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, у якому просив позов задовольнити з аналогічних підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково зазначив, що якби позивач дійсно дезертирував, то відповідні відомості були б внесені до ЄРДР, однак доказів цього не знайдено.

Представник позивача звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи у письмовому провадження через неможливість забезпечити явку в судове засідання.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомляв.

З урахуванням зазначеного суд розглядає цю справу у письмовому провадженні.

Суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , був призваний на військову службу Центральним РТЦК та СП у м.Миколаїв з 26.02.2022.

ОСОБА_1 проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 на особливий період та безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях.

24.03.2022 під час виконання бойового завдання поблизу Северодонецька Луганської області, внаслідок артилерійського обстрілу з боку збройних формувань російської федерації, ОСОБА_1 отримав поранення тяжкого ступеня та був доставлений до КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради».

Суд також встановив таке:

-в період часу з 24.03.2022 року по 19.04.2022 року позивач перебував на лікуванні у КЗ «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»;

-в період часу з 21.04.2022 року по 19.05.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП ВОКЛ ім. М.І. Пирогова;

-в період часу з 19.05.2022 року по 14.06.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова»;

-в період часу з 14.06.2022 року по 17.06.2022 року позивач перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону м. Львів;

-відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 16.06.2022 року №628: поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі ст.81 графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

-Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 12.07.2022 року №34: травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

На підставі ст.81 графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів;

-в період часу з 10.08.2022 року по 16.08.2022 року ОСОБА_1 перебував у місці постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

-Відповідно до направлення №3060 від 16.08.2022 року солдата ОСОБА_1 скеровано на стаціонарне лікування до медичного закладу «Св. Пантелеймова м.Львів»;

-в період часу з 19.08.2022 року до 30.09.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова»;

-в період часу з 30.09.2022 року до 18.10.2022 року позивач перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону м. Львів;

-в період часу з 18.10.2022 року до 24.10.2022 року позивач перебував на лікуванні у медичному закладі Військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_3 ;

-відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 21.10.2022 року: поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі ст.81 графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів;

-в період часу з 25.10.2022 року до 03.11.2022 року позивач перебував на лікуванні у медичному закладі КНП «Обласний госпіталь ветеранів війни»;

-в період часу з 10.11.2022 року до кінця квітня 2023 року позивач перебував на лікуванні у Данії.

-в період часу з 18.05.2023 по 23.05.2023 позивач перебував на лікуванні у військовому госпіталі м. Миколаїв.

Відповідно до довідки №204 від 22.07.2022 року про обставини поранення (травми, контузії, каліцтва): солдат ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 24.03.2022 року одержав множинні переломи кісток черепа та кісток обличчя, дефект тіла нижньої щелепи зліва ускладнений остеомієлітом. Загальні захворювання щелеп. Остеомієліт нижньої щелепи зліва. Травма трійчастого нерва. Перелом виличної кістки та верхньої щелепи, перелом альвеоорального краю.

За обставин: виконуючи бойове завдання щодо стримання та відсічі збройної агресії російської федерації поблизу н.п. Северодонецьк.

Таким чином, з моменту отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини ОСОБА_1 до 23.05.2023 року перебував або на лікуванні, або ж у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, або на лікуванні за кордоном, у Данії.

Також, вказаний факт не оспорюється відповідачем.

Щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, то як видно з матеріалів справи (а.с.22), то ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду:

21.07.2022 з розрахунку 30000грн. за місяць з 01.06.2022 по 17.06.2022 у сумі 29550грн;

29.07.2022 доплату додаткової винагороди з розрахунку 100000 за місяць за період з 01.06.2022 по 17.06.2022;

29.07.2022 додаткова винагорода за період з 18.06.2022 по 30.06.2022 з розрахунку 30000грн за місяць в сумі 39071,67грн.

Іншої інформації відповідач суду не надав.

На думку позивача, викладені фактичні обставини свідчать про наявність у нього права на отримання додаткової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди за час перебування на лікуванні та грошового забезпечення, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч.ч. ст. 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» №400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців урегульований нормами глави 6 розділу ІІ Положення №402.

Згідно з п. 6.5 зазначеної глави для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Пунктом 6.11 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Положеннями пункту 6.14 закріплено, що загальний термін безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні у військових (цивільних) лікувальних закладах, включаючи і відпустку за станом здоров`я, у мирний час не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз 12 місяців.

Згідно з п. 6.35 Положення №402 у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Аналіз наведених положень дає підстав для висновку, що постанова ВЛК у вигляді довідки про потребу у відпустці за станом здоров`я приймається тільки у випадку, якщо військовослужбовець після закінчення лікування у лікарському закладі потребує часу для відновлення та не може приступити до виконання службових обов`язків.

Як встановив суд, ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 на особливий період та безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях.

24.03.2022 під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Северодонецьк Луганської області, внаслідок артилерійського обстрілу з боку збройних формувань російської федерації, ОСОБА_1 отримав поранення тяжкого ступеня, та був доставлений до КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради».

Відповідно до довідки №204 від 22.07.2022 року про обставини поранення (травми, контузії, каліцтва): солдат ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 24.03.2022 року одержав множинні переломи кісток черепа та кісток обличчя, дефект тіла нижньої щелепи зліва ускладнений остеомієлітом. Загальні захворювання щелеп. Остеомієліт нижньої щелепи зліва. Травма трійчастого нерва. Перелом виличної кістки та верхньої щелепи, перелом альвеоорального краю.

За обставин: виконуючи бойове завдання щодо стримання та відсічі збройної агресії російської федерації поблизу н.п. Северодонецьк.

Як встановив суд:

-в період часу з 24.03.2022 року по 19.04.2022 року позивач перебував на лікуванні у КЗ «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»;

-в період часу з 21.04.2022 року по 19.05.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП ВОКЛ ім. М.І. Пирогова;

-в період часу з 19.05.2022 року по 14.06.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова»;

-в період часу з 14.06.2022 року по 17.06.2022 року позивач перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону м. Львів;

-відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 16.06.2022 року №628: поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі ст.81 графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

-Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 12.07.2022 року №34: травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

На підставі ст.81 графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів;

-в період часу з 10.08.2022 року по 16.08.2022 року ОСОБА_1 перебував у місці постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

-відповідно до направлення №3060 від 16.08.2022 року солдата ОСОБА_1 скеровано на стаціонарне лікування до медичного закладу «Св. Пантелеймова м.Львів»;

-в період часу з 19.08.2022 року до 30.09.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова»;

-в період часу з 30.09.2022 року до 18.10.2022 року позивач перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону м. Львів;

-в період часу з 18.10.2022 року до 24.10.2022 року позивач перебував на лікуванні у медичному закладі Військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_3 ;

-відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 21.10.2022 року: поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі ст.81 графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів;

-в період часу з 25.10.2022 року до 03.11.2022 року позивач перебував на лікуванні у медичному закладі КНП «Обласний госпіталь ветеранів війни»;

-в період часу з 10.11.2022 року до кінця квітня 2023 року позивач перебував на лікуванні у Данії.

-вперіод часу з 18.05.2023 по 23.05.2023 позивач перебував на лікуванні у військовому госпіталі м. Миколаїв.

Таким чином, з моменту отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини ОСОБА_1 до 23.05.2023 року перебував або на лікуванні, або ж у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, або на лікуванні за кордоном у Данії, про це свідчать долучені докази.

Водночас, як встановив суд, відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 року №196 та від 17.08.2022 року №225 солдат ОСОБА_1 дезертирував в період з 20.07.2022 року по 17.08.2022 року, а відтак додаткова винагорода за липень, серпень 2022 року йому не виплачувалася.

Як зазначив позивач у позовній заяві, його право щодо виплати йому щомісячної додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. було порушено, оскільки відповідачем безпідставно було включено позивача до списку осіб, які самовільно залишили військову частину (дезертирували).

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до п.п. 144-1, 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Таким чином, з урахуванням вказаних вище норм, підставою для призупинення виплати грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця може бути призупинення військової служби військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, і таке призупинення здійснюється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Отже, єдиною підставою для припинення виплат позивачу, додаткової винагороди а також і грошового забезпечення, - став би витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинення військовослужбовцем ОСОБА_1 кримінального правопорушення, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирство із Збройних Сил України.

Водночас, суд встановив, що такі відомості до ЄРДР станом на 13.04.2023 року не внесені, що підтверджує відповідь на адвокатський запит Офісу генерального прокурора від 14.04.2023 року: за результатами опрацювання масиву даних ЄРДР станом на 13.04.2023 року кримінальних проваджень, у яких містяться дані про притягнення ОСОБА_1 , 1994 р.н., до кримінальної відповідальності, не встановлено.

Крім того, як видно з матеріалів справи, а саме з медичної документації, позивач не міг вчинити дезертирства, оскільки безперервно перебував або на лікуванні у медичному закладі, або у відпустці за висновком ВЛК.

Так, 18 червня 2022 позивач прибув до пункту постійної дислокації ВЧ НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

19 червня 2022, згідно рекомендаціями ВЛК та рапорту, позивачу була надана відпустка строком на 30 діб з 19.06.2022 року та 19.07.2022 року.

Потім, відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 12.07.2022 №34 зазначено: травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

На підставі ст.81 графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

Таким чином, з урахуванням того, що до 19.07.2022 позивач перебував у відпустці за висновком ВЛК, а за новим висновком ВЛК від 12.07.2022 позивачу також було рекомендовано перебування у відпустці за станом здоров`я, то у відповідача були відсутні підстави для висновку про вчинення позивачем дезертирства.

Крім того, як видно з матеріалів справи, позивач повідомляв відповідача, що з 19.07.2023 у нього розпочалася відпустка (а.с.69-71).

Крім того, суд вважає, що навіть якщо б і ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, або дезертирував (це є різні кримінальні правопорушення, які відповідач ототожнює), що підтверджувалося б витягом з ЄРДР, то лише в період призупинення військової служби, позивача можна було б позбавити права на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. пропорційно з розрахунку на місяць у відповідності до Постанови №168.

Також, суд зауважує, що положення Постанови КМ України №168 не містять такої вимоги, що лікування має бути безперервним, зокрема, в частині, що стосується нарахування та виплати додаткової винагороди. У даному випадку виплата додаткової винагороди стосується періоду, за який військовослужбовець перебував на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК, внаслідок одного і того ж тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №197 та від 17.08.2022 №225 щодо включення солдата ОСОБА_1 до списку осіб, який дезертирував в період з 20.07.2022 по 17.08.2022, з огляду на що такі підлягають скасуванню.

У зв`язку із скасуванням цих наказів, право позивача на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанова КМУ №168 підлягає поновленню, оскільки позивач перебував на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК, внаслідок одного і того ж тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, що підтверджено доказами, які містяться у справі, а саме медичною документацією.

Як видно з листа командування ДШВ ЗС України від 01.11.2022 (а.с.22), то позивачу додаткова винагорода за липень-серпень 2022 не виплачувалася через наявність наказів про дезертирство позивача.

З урахуванням того, що суд такі накази скасував, отже за означений період, - липень-серпень 2022, - відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови КМ України на суму 100000грн.

Щодо позовної вимоги, про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену частину додаткової винагороди за червень 2022, то як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду:

21.07.2022 з розрахунку 30000грн. за місяць з 01.06.2022 по 17.06.2022 у сумі 29550грн;

29.07.2022 доплату додаткової винагороди з розрахунку 100000 за місяць за період з 01.06.2022 по 17.06.2022;

29.07.2022 додаткова винагорода за період з 18.06.2022 по 30.06.2022 з розрахунку 30000грн за місяць в сумі 39071,67грн.

Як видно з виписки з банківського рахунку позивача, на котрий поступили грошові кошти, то 21.07.2022 позивачу виплачено 15726,42грн. та 29550,00грн., 29.07.2022 позивачу виплачено 39071,67грн.

З урахуванням вимог постанови КМ України №168 додаткова винагорода на суму 100000грн. нарахована та виплачена не в повному обсязі. Тому позов у цій частині слід задовольнити.

Щодо виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000грн. за період з 01.09.2023 «по даний час», то відповідач не подав до суду заперечень щодо невиплати такої винагороди.

Водночас оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» №400 від 01.04.2022 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, зобов`язано включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, то відповідач зобов`язаний нарахувати позивачу додаткову винагороду, передбачену зазначеною постановою до виписки з лікарського закладу, де він завершив проходження стаціонарного лікування.

Як видно з матеріалів справи, позивач був виписаний після проходження стаціонарного лікування 23.05.2023. Отже, по вказану дату відповідач зобов`язаний здійснити позивача нарахування та виплату додаткової винагороди, збільшеної до 1000000грн.

Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення з 01.06.2022 по 30.09.2022 з урахуванням попередньо виплаченої суми такої «винагороди», то на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує цю вимогу, - позивач не подав жодних доказів. Отже, у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Стосовно судових витрат суд зазначає таке.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір, сплачений позивачем на суму 992,40грн. підлягає стягненню з відповідача, з його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Позивач у позовній заяві також заявив про витрати на професійну правничу допомогу на суму 5000,00грн. Водночас документів на підтвердження таких витрат суду не подав. Тому у суду нема підстав для ухвалення рішення щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Керуючись статтями 242-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2022 №196 в частині, що стосується ОСОБА_1 (п.19).

Визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.08.2022 №225 в частині, що стосується ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) ;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, у розмірі по 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. пропорційно з розрахунку на місяць, з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період з 01.06.2022 по 31.08.2022.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 01.09.2022 по 23.05.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 у розмірі по 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. пропорційно з розрахунку на місяць, з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період з 01.09.2022 по 23.05.2023.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судовий збір на суму 992(дев`ятсот дев`яносто два)грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя З.І.Лунь