Справа № 120/2929/22-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 120/2929/22-а

01 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року позовну заяву повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог ст.ст. 295, 296 КАС України, ухвалою від 26 червня 2023 року залишено її без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків скарги. Зокрема, суд вказав на пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення та відсутність належних та достатніх доказів звільнення позивача від сплати судового збору.

28 липня 2023 року на адресу суду надійшла заява щодо виконання ухвали від 26 червня 2023 року, розглянувши яку, суд дійшов висновку про часткове виконання скаржником вимог суду.

Зокрема, як в апеляційній скарзі, так і в заяві на виконання вимог суду, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ним отримано оскаржувану ухвалу від 26 жовтня 2022 року, а апеляційну скаргу подано до суду - 18 листопада 2022 року, тобто, у встановлений ст. 295 КАС строк.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, відтак, колегія суддів приходить до висновку, що строк звернення до суду позивачем, в даному випадку не пропущено.

Щодо заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, суд апеляційної інстанції враховує положення частини першої статті 133 КАС України, де відзначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Ця норма встановлює можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення такої норми спрямоване на те, щоб сплата судового збору не була перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Водночас, згідно з статтею 8 Закону № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення, як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 09 вересня 2019 (справа №215/5482/17), є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість якого пов`язується з майновим станом особи.

Також, Верховний Суд вказав, що Закон України "Про судовий збір" не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2005 р. у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

В даному ж випадку, заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачем не додано доказів, відповідно до яких суд може розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору, ураховуючи розмір річного доходу за попередній календарний рік.

Так, до заяви на виконання ухвали від 26 червня 2023 року долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 16.03.2023, згідно яких інформація про доходи ОСОБА_1 з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року відсутня. Позивач звернувся до суду в березні 2022 року, водночас відомостей щодо отриманих доходів за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суду надано не було, що не дає можливості встановити розмір річного доходу апелянта за минулий рік.

Щодо довідок органів Пенсійного фонду України, які надані скаржником, судом встановлено, що вони не засвідчують, та не надають інформації про наявність (відсутності) виплаченої позивачу пенсії, отримання пільг, тощо за попередній календарний рік, оскільки інформація, що у них міститься, вказує на відсутність відповідних доходів чи виплат станом на 01.03.2023 року та на 06.04.2023 року.

Таким чином, вказані довідки з ГУ ПФУ у Вінницькій області свідчать лише про те, що ОСОБА_1 не отримував пенсії станом на момент їх видачі, а тому не підтверджують відсутність у нього доходу в 2021 році.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

З огляду на те, що вищезазначені відомості, не місять інформації за весь рік, що передує зверненню ОСОБА_1 до суду з цим позовом, колегія суддів дійшла висновку, що останні не можуть бути належними доказами на підтвердження складного матеріального становища скаржника.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, сплата судового збору є обов`язком позивача, а тому зловживання правом на звільнення від сплати судового збору є неприпустимим.

Суд зауважує, що апелянту було надано достатньо часу для виконання обов`язку зі сплати судового збору або ж надання достатніх доказів в підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, однак станом на 01 серпня 2023 року вимоги суду, викладені в ухвалі від 26 червня 2023 року скаржником не виконанні.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст.ст.169, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.