Справа № 580/1880/20
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1880/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Файдюка В.В.

при секретарі Литвин С.В.

за участю:

представника відповідача: Васківнюка С.М.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року по справі №580/1880/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся із позовом до Прокуратури Черкаської області (10.09.2020 змінено на Черкаську обласну прокуратуру, далі по тексту - відповідач), Офісу Генерального прокурора (далі по тексту - Офіс ГП), в якому просив (з урахуванням уточнень позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 10.04.2020 № 271 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки»;

- визнати протиправним на скасувати наказ прокурора Черкаської області від 28.04.2020 № 113-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області;

- поновити на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області з 01.05.2020;

- стягнути з Прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2020 до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісія від 10.04.2020 № 271 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки». Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Черкаської області від 28.04.2020 №113-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області та поновлено ОСОБА_1 на цій посаді з 01.05.2020, або на рівнозначній посаді в Черкаській обласній прокуратурі. Стягнуто з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 01.05.2020 до 21.01.2021, у розмірі 196 453,78 грн. з вирахуванням при виплаті установлених податків і зборів. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду у від 21.01.2021 скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прокурор, який за результатами складання іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до співбесіди, припиняє участь в атестації, а відповідна Кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Зауважив, що на момент складання 04.03.2020 позивачем іспиту будь-яких технічних проблем, пов`язаних із проведенням тестування, встановлено не було.

Колегія суддів встановила, що позивачем було подано заяву від 05.03.2020 з повідомленням про технічні недоліки у роботі комп`ютерної техніки вже після проходження тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, тобто доказів того, що позивач мав вищевказані зауваження до закінчення тестування суду не надано.

Постановою Верховного Суду від 19.08.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року залишено без змін.

04.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року по справі №580/1880/20, відповідно до п.1 ч. 5 ст. 361 КАС України (далі по тексту - заява).

Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами обґрунтована тим, що Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року (надалі - рішення № 1-р(ІІ)/2023) визнано неконституційним пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX. Згідно з вказаним пунктом 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Позивач зазначає, що його звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області, на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Ураховуючи те, що положення Закону №113-ІХ, на підставі якого позивач був персонально попереджений про звільнення визнано неконституційним, він вважає, що отримав право на звернення з відповідною заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року в даній справі, та просить суд скасувати вказану постанову та залишити в силі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року, яким даний позов задоволено частково.

Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції було постановлено ухвалу про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 818/1793/18.

01.08.2023 року в судовому засіданні суду апеляційної інстанції провадження по справі поновлено та продовжено розгляд заяви ОСОБА_1 .

Беручи до уваги висновки Верховного Суду викладені у справі № 818/1793/18 та надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 361 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 згаданого Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 згаданої статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заявник визначає підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення наявність виключної обставини, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а саме, встановлену Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, рішенням №1-р(ІІ)/2023 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-IX, відповідно до якого з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

У спірному випадку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року, яку просить переглянути заявник, у зв`язку з виключними обставинами, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Тобто, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року, є судовим рішенням, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача, відповідно вона не підлягає примусовому виконанню, а тому - у значенні пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з частиною 1 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Частиною другою статті 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що: частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

У рішенні від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що: незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року, пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-IX, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України згаданого Рішення. Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передовсім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 09.05.2023 у справі №380/21729/21, а також в постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.07.2023 у справі №818/1793/18, до розгляду якої судом апеляційної інстанції було зупинено провадження у даній справі.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що приписи пункту 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» регулювали порядок повідомлення прокурорів про їх можливе звільнення з посади.

У справі, яка розглядалась Конституційним Судом України прокурором не було подано заяви про його переведення до Офісу Генерального Прокурора та про намір пройти атестацію, у зв`язку із чим його було звільнено.

У даній адміністративній справі, 10.10.2019 року ОСОБА_1 було подано заяву на ім`я Генерального прокурора про переведення на рівнозначну посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти ним атестацію.

Дані обставини встановлені судовими рішеннями по справі, у тому числі в постанові касаційної інстанції від 19.08.2022 року, а тому не потребують доведення, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, та носять преюдиційний характер.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було звільнено з посади та органів прокуратури саме на підставі рішення Кадрової комісії № 1 Офісу ГП від 10.04.2020 про неуспішне проходження ним атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Пунктом 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» установлено, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав, зокрема, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнено з посади та органів прокуратури не на підставі визнаної Конституційним Судом України неконституційної норми (пункт 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»), а у зв`язку з наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ним атестації.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що підстави на які посилається позивач у заяві, а саме те, що положення Закону №113-ІХ, на підставі якого позивач був персонально попереджений про звільнення визнано неконституційним, він вважає, що отримав право на звернення з відповідною заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року в даній справі, не ґрунтуються на нормах ч. 6 ст. 361 КАС України, оскільки вони не були зазначені ОСОБА_1 в позовній заяві і не були підставою позову під час розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки за подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами судовий збір не стягується.

Керуючись статями 241, 248, 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року по справі №580/1880/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено 02.08.2023 року