Справа № 260/2081/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2023 року м. Ужгород№ 260/2081/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Піци Михайла Михайловича (далі представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позов до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати пункт 10 протоколу №307 від 22.12.2022 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

2) зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р., як інваліду 3 групи, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, та втратою 20% працездатності та вжити заходів до її виплати (а.с.1-5).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.25, 26).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач порушує її право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги, у зв`язку із встановленням їй 3 групи інвалідності з 05 вересня 2022 року, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Так, позивач у період з 21 жовтня 1993 року по 16 листопада 2012 року проходила військову службу у Збройних Силах України і військову службу за контрактом з 07 лютого 2015 року по 12 жовтня 2021 року, в тому числі, приймала участь в антитерористичній операції з 10 червня 2016 року по 26 липня 2016 року і з 09 жовтня 2016 року по 10 грудня 2016 року, в операції об`єднаних сил з 16 серпня 2018 року по 12 вересня 2018 року. 12 жовтня 2021 року позивач була звільнена з військової служби в запас за станом здоров`я у відповідності до п. «а» ч.1 і п.п «б» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому командування частини НОМЕР_2 при звільнені ОСОБА_1 з військової служби, як підставу для її звільнення, посилається у своєму наказі №209 від 12 жовтня 2021 року на висновок військово-лікарської комісії про непридатність останньої до військової служби. Таким чином, командування в/ч НОМЕР_2 , при звільненні ОСОБА_1 з військової служби знало, що остання має захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини, а також має захворювання з проходженням військової служби. Обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, однак командування військової частини при звільненні ОСОБА_1 цього не зробило. Після звільнення Ужгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив останню на огляд медико-соціальної експертної комісії (далі-МСЕК). В подальшому органами МСЕК позивачу була встановлена III група інвалідності та встановлено 20% втрати працездатності внаслідок хвороби, яка пов`язана із захворюванням статевих органів позивача при захисті нею Батьківщини, а також інших захворювань при виконанні нею обов`язків військової служби.

В подальшому Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

22 грудня 2022 року рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом № 307 від 22 грудня 2022 року і затвердженого Міністром оборони України, позивачу відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що «згідно з п.п. 7 п.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з тим, що «позивача звільнено з військової служби 12 жовтня 2021 року, а 05 вересня 2022 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Крім цього, виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцю у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена (передбачено з виконанням обов`язків військової служби)».

Спірні правовідносини між учасниками виникають із відмови відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після визнання останньої 05.09.2022 року органами МСЕК особою, яка втратила працездатність у розмірі 20% у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане із захистом Батьківщини, тобто через рік після встановлення первинного факту втрати нею працездатності і інвалідності, і таким чином, вчинення відповідачем, а також підпорядкованому йому командуванням в/ч НОМЕР_2 , грубих порушень ст.ст. 17, 46 Конституції України, ст.16, п.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто у відмові держави в особі Міністерства оборони України в соціальному захисті громадянина, який перебував на службі у Збройних Силах України. Також в порушення положень ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який покладає обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність у військовослужбовця за обставин, перелік яких визначений у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», покладено на орган, що приймає рішення про звільнення з військової служби, однак командування військової частини при звільненні ОСОБА_1 цього не зробило. Пункт 8 ст.16-3 цього ж Закону, передбачає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Міністерство оборони України проігнорувало цю вимогу закону. Враховуючи вищезазначене позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, як безпідставних (а.с.32-35).

Представник позивача та позивач скористалися своїм правом і подали суду відповіді на відзив.

Також відповідачем подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було клопотання Міністерства оборони України про залучення третьої особи задоволено, залучено до участі у справі № 260/2620/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та встановлено останнього п`ятнадцятиденний строк для подання пояснень з приводу позову.

У подальшому представником третьої особи надіслано на адресу суду письмові пояснення з приводу позову, згідно яких вбачається, що останній заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 21 жовтня 1993 року по 16 листопада 2012 року проходила військову службу у Збройних Силах України і військову службу за контрактом з 07 лютого 2015 року по 12 жовтня 2021 року, в тому числі, приймала участь в антитерористичній операції з 10 червня 2016 року по 26 липня 2016 року і з 09 жовтня 2016 року по 10 грудня 2016 року, в операції об`єднаних сил з 16 серпня 2018 року по 12 вересня 2018 року, що підтверджується довідкою Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 2356 від 22 листопада 2021 року (а.с.10).

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 була звільнена з військової служби в запас за станом здоров`я у відповідності до п. «а» ч.1 і п.п «б» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12 жовтня 2021 року за № 209 (а.с.16).

При цьому командування частини НОМЕР_2 при звільнені позивача з військової служби, як підставу для її звільнення, посилається у вищезазначеному наказі на висновок військово-лікарської комісії про непридатність останньої до військової служби, а саме свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 № 184 від 03 серпня 2021 року, затверджене регіональною військово-лікарською комісією 31 серпня 2021 року (а.с.11-13).

Таким чином, командування в/ч НОМЕР_2 , при звільненні ОСОБА_1 з військової служби ймовірно знало, що остання має захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини, а також має захворювання з проходженням військової служби.

Зокрема суд звертає увагу на те, що обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Однак, командування військової частини при звільненні ОСОБА_1 цього не зробило.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, після звільнення Ужгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив ОСОБА_1 на огляд медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК).

В подальшому органами МСЕК позивачу була встановлена III група інвалідності та встановлено 20 % втрати працездатності внаслідок хвороби, яка пов`язана із захворюванням статевих органів позивача при захисті нею Батьківщини, а також інших захворювань при виконанні нею обов`язків військової служби, що підтверджується: направленням до МСЕК від 03 листопада 2021 року, роз`ясненням за № 292 від 24 травня 2022 року, довідкою МСЕК № 065732 серія 12 AAA від 27 вересня 2022 року та довідкою серії 12 ААГ № 194111 від 27 вересня 2022 року (а.с. 14, 15, 17, 18, 19).

В подальшому Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Так, 22 грудня 2022 року рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом за № 307 від 22 грудня 2022 року і затвердженого Міністром оборони України, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що «згідно з п.п. 7 п.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з тим, що «позивача звільнено з військової служби 12 жовтня 2021 року, а 05 вересня 2022 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Позивача вважає, що відповідачем порушує її право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги, у зв`язку із встановленням їй третьої групи інвалідності з 05 вересня 2022 року, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон України № 2232-XII).

Так, згідно статті 41 Закону України № 2232-ХІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України № 2011).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом №2011, який встановлює єдину систему соціального захисту військовослужбовців, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону № 2011 передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 1-2 Закону № 2011, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно п. 2 частини першої статті 3 Закону № 2011 передбачено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною першою статті 12 Закону № 2011 встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно частини першої статті 16 Закону № 2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як вбачається із матеріалів справи, маючи в розпорядженні Свідоцтво про хворобу за № 184 від 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 , де зазначено, що вона має захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, а також захворювання пов`язані з проходженням служби, військова частина, де проходила військову службу ОСОБА_1 , не направила її до органів МСЕК для встановлення нею втрати працездатності в результаті цих захворювань або чи не настала інвалідність в результаті цих захворювань, або одночасної втрати працездатності і отримання інвалідності, а негайно звільнила позивача з військової служби.

Після звільнення з військової служби Ужгородський районний центр комплектування та соціальної підтримки направив до органів МСЕК, які встановили III групу інвалідності та 20% втрати працездатності внаслідок хвороби, яка пов`язана із захворюванням статевих органів позивача при захисті нею Батьківщини, а також інших захворювань при виконанні нею обов`язків військової служби.

В подальшому Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в інтересах позивача.

Так, 22 грудня 2022 року рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №307 від 22.12.2022 року і затвердженого Міністром оборони України, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що «згідно з п.п. 7 п.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби 12 жовтня 2021 року, а ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, встановлено 05 вересня 2022 року, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби (а.с.20).

Крім цього, виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцю у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена (передбачено з виконанням обов`язків військової служби).

При цьому командування частини НОМЕР_2 при звільнені позивача з військової служби, як підставу для її звільнення, посилається у наказі від 12.10.2021 року №209 на висновок військово- лікарської комісії про непридатність останньої до військової служби. Таким чином, командування в/ч НОМЕР_2 , при звільненні ОСОБА_1 з військової служби знало, що остання має захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини, а також має захворювання з проходженням військової служби, але не направило її до медико-соціальної експертної комісії для встановлення чи остання має інвалідність і чи не втратила вона працездатність в результаті виконання обов`язків військової служби.

Міністерство оборони України в порушення вимог п.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відтак, рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Як результат, для належного відновлення порушеного права позивача суд вважає за доцільне зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р., як інваліду 3 групи, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, та втратою 20% працездатності та вжити заходів до її виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 10 протоколу № 307 від 22 грудня 2022 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

3. Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р., як інваліду 3 групи, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, та втратою 20% працездатності та вжити заходів до її виплати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець