Справа № 520/12931/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 серпня 2023 року № 520/12931/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26,м. Харків,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому просив суд:

- прийняти Рішення про визнання бездіяльності Управління за безпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управ ління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №59227245 за виконавчим листом Харківсь кого окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі №520/1367/19.

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Схід ного межрегіонального управління Міністерства юстиції вжити заходів, передбачених Законом Укра їни Про виконавче провадження, у виконавчому провадженні №59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі №520/1367/19 щодо примусового виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Позивач не згоден зі вказаною бездіяльністю, вважає її протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19, яке набрало законної сили 13 травня того ж року, зобов`язано Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністер ство соціальної політики України донарахувати та виплатити позивачу за Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та ін. проти України щодо заяви позивача № 4862 від 03.01.2013 на виконання Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 201! року у справі №2002 /2-а-464/11 суму індексованого доходу та компенсацію втрати частини до ходів у зв`язку із порушенням строків виплати соціальних виплат, а саме: компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за період із 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2018 року на суму 37787 грн.79 коп. відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини до ходів у зв`язку порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянами втра ти частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N159.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечен ня примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міні стерства юстиції Пікулою В.Ю. від 30.05.2019 року відкрите виконавче провадження № 59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 року.

Згідно інформації автоматизованої системи виконавчого провадження про хід виконавчого провад ження №59227245 стан виконавчого документа - прийнятий до виконання.

30.05.2019 року виконавцем прийнято дві постанови про від криття виконавчого провадження (з ідентифікатором) та про відкриття виконавчого провадження.

02.10.2019 року державним виконавцем прийнята постанова про накладен ня штрафу, а 13 січня 2020 року про передачу виконавчого документа/провадження та про прийняття до виконання ВП.

02.12.2020 року виконавцем прийнята постанова про накладен ня штрафу.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управ ління Міністерства юстиції-Листопад С.С. від 03.06.2021 року закінчене виконавче провадження № 59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 року у справі №520/1367/19.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі №520/ 10355/21, яке набрало законної сили 17 листопада 2021 р., скасовано постанову старшого держав ного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового вико нання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопада С.С. про закінчення виконавчого провадження від 03.06.2021 (ВП №59227245) та зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Схід ного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно розглянути заяву мою від 03.03. 2021, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Суд вказує, що згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати пе редбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в по рядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено судом, в порушення вказаних вище вимог, постановою старшого державного виконавця Відділу примусо вого виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській облас ті Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції-Листопад С.С. від 04.11.2021 року ли ше відновлене виконавче провадження № 59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 року у справі №520/1367/19.

Також встановлено судом, що державним виконавцем не вжито жодних передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19, яке залишається невиконаним.

Суд вказує, що відповідно до положень ся;. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місце вого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язко вість судового рішення. О

Відповідно до приписів ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-УІІІ судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами держав ної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейсь кого суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейсь кого суду з прав людини як джерело права.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання. Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвен ції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6. У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазна чив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необ хідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно не обґрунтовано тривала затримка у вико нанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Шаренок проти України" від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судо вого процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (№29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі "Крищук проти України" (№1811/06, від 19 лютого 2009 року).

У відповідності до ст.74 згаданого вище Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадо вих осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскар жені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як передбачено ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого про вадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведен ня виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вва жають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов -задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління за безпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі №520/1367/19.

Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції вжити заходів, передбачених Законом України Про виконавче провадження, у виконавчому провадженні №59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі №520/1367/19 щодо примусового виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.