Справа № 560/2793/23
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2793/23
РІШЕННЯ

іменем України

03 серпня 2023 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 грудня 2021 року № та податкове повідомлення - рішення від 13 грудня 2021 року № , винесене Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не отримував інвестиційного прибутку при відчуженні своєї частки у статутному капіталі юридичної особи та доходу на загальній системі оподаткування.

Щодо твердження про занижений загальний оподаткований дохід у 2020 році в сумі 460 000 грн., в результаті не віднесення його до складу доходів, отриманих від AT "ГАЛИЧФАРМ", то така сума не є доходом та була витрачена як видаткова частина згідно укладених договорів та наявних зобов`язань.

Крім того, спірне податкове повідомлення - рішення не має року його прийняття. В ППР зазначено рік 20 року, що вказує про відсутність необхідних реквізитів податкового рішення та ідентифікації спірного рішення з актом перевірки, що є також самостійною підставою для його скасування.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору є наслідком заниження ФОП ОСОБА_1 у 2020 році загального річного оподаткованого доходу всього в сумі 1411582,82 грн., в т.ч. за рахунок:

- заниження чистого оподаткованого доходу фізичної особи - підприємця від провадження підприємницької діяльності в сумі 453582,82 грн.,

- заниження інвестиційних прибутків, отриманих від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери в сумі 958000 грн.

Кошти, отримані ОСОБА_1 від AT "ГАЛИЧФАРМ", відносяться до загального оподаткованого доходу, та можуть бути використані в подальшому нею на власний розсуд. Однак включення витрачених коштів до витрат є можливим, коли такі витрати є документально підтверджені. До перевірки ОСОБА_1 не надано документів на підтвердження витрат. У поданій податковій декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік ОСОБА_1 витрати не декларувала.

Також сума доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу, зазначена ОСОБА_1 самостійно у відповідній графі додатку Ф1 до Податкової декларації про майновий стан і доходи від 25.05.2021. Окрім того, при поданні податкової декларації про майновий стан і доходи платники засвідчують, що наведена в декларації, додатках і доповненнях до декларації є достовірною.

Інформація щодо наміру продажу корпоративних прав за ціною 100 грн. міститься лише в витягу з договору купівлі-продажу корпоративних прав товариства з обмеженою відповідальністю "Енкор Системс" від 05.10.2020 (що доданий лише до позову), не є документом первинного обліку в розумінні п. 176.1 ст. 176 ПКУ. Вказане також відповідає позиції Верховного Суду, викладеній зокрема у постанові від 19.03.2019 №809/1718/15, де Верховний Суд підтвердив, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку.

Також вказує, що незазначення року у одному примірнику ППР № є лише технічною помилкою та не спростовує зміст встановленого порушення.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що сума грошових коштів 460 000 грн. не є доходом та була витрачена як видаткова частина згідно укладених договорів та наявних зобов`язань на користь ТОВ "САМЕРІН" та TОB "ПРАЙМ ОПТ ТОРГ".

Вказує, що ФОП ОСОБА_1 не подавалась до податкових органів Декларація про майновий стан та доходи за 2022 рік. Зі змісту долученого відзиву в якості додатків долучена Декларація про майновий стан та доходи за 2022 рік. Проте, дослідивши вказану декларацію, було виявлено, що вона не містить підпису позивача.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що в акті перевірки викладено обставини, встановлені перевіркою, зокрема щодо врахування під час перевірки даних Податкової декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік та додатку до неї (додаток Ф1). Окрім того, декларації, подані платником до податкових органів, відображаються в Електронному кабінеті платника податків.

Зі змісту позовної заяви факту подання позивачкою податкової декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік не заперечувався.

Щодо надання до суду документів, які не було надано до перевірки, та які, як стверджує позивач у позові, були втрачені, то позивачкою ні до перевірки, ні до суду не надавались докази втрати документів з переліком втрачених документів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 06.04.2020 по 30.11.2020, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 06.04.2020 по 30.11.2020.

Копію наказу від 08.10.2021 про призначення перевірки та повідомлення від 11.10.2021 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено платнику податків - фізичній особі на її податкову адресу: АДРЕСА_1 . Рекомендований лист повернутий Укрпоштою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

На адресу платника податків також направлений 10.11.2021 рекомендованим листом запит щодо надання документів, пов`язаних з предметом перевірки. Рекомендований лист повернутий Укрпоштою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

В акті перевірки також вказано, що за номером телефону НОМЕР_2 платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 04.11.2021 в 9.34 год та 05.11.2021 в 13.58 год повідомлено про проведення з 10.11.2021 документальної позапланової невиїзної перевірки та її обов`язку згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу надати документи, пов`язані з предметом перевірки.

Платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 на дату реєстрації акту перевірки не надано документів, пов`заних з предметом перевірки. В порушення вимог п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України платником податків ОСОБА_1 до перевірки не надано первинних документів, пов`язаних з предметом перевірки.

За результатами перевірки складено акт №8239/22-01-07-11/ НОМЕР_1 від 18.11.2021.

На підставі акту перевірки винесені ряд податкових повідомлень - рішень, у тому числі від 13.12.2021 № (на суму 21 173,74 грн. за платежем - військовий збір), № (на суму 254 084,91 грн. за платежем - податок на доходи фізичних осіб), які є предметом оскарження у цій справі.

Вказані податкові повідомлення-рішення направлені ОСОБА_1 , однак повернуті без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Перевіркою встановлено порушення:

- п. 164.2.9 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170, п. 177.2, 177.11, пп. 177.4.3, 177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу, в результаті чого у 2020 році занижений податок на доходи фізичних осіб за 2020 рік в сумі 254084,91 грн (податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2021);

- п.16-1 підр. 10 розд. XX, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, пп. 164.2.9 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу, в результаті чого занижений у 2020 році військовий збір в загальній сумі 21173,74 грн (податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2021);

- встановлено інші порушення, які позивачем не оскаржуються.

В акті вказано, що заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору є наслідком заниження ФОП ОСОБА_1 у 2020 році загального річного оподаткованого доходу всього в сумі 1411582,82 грн. в т.ч. за рахунок:

- заниження чистого оподаткованого доходу фізичної особи - підприємця від провадження підприємницької діяльності в сумі 453582,82 грн,

- заниження інвестиційних прибутків, отриманих від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери в сумі 958000 грн.

Під час перевірки встановлено, що згідно інформації, наявній Центральній базі даних ДРФО AT "ГАЛИЧФАРМ" () у ІІІ кварталі 2020 року виплачено ФОП ОСОБА_1 доходи за ознакою 157 в сумі 460000 грн.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у Податковій декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік у рядку 10.8 чистий оподатковуваний дохід, отриманий від провадження господарської діяльності доходи за ознакою 157 в сумі 460000 грн, виплачені AT "ГАЛИЧФАРМ" () не декларувала, додаток Ф2 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою" до декларації не подавала.

Тобто, в порушення вимог п. 177.2, п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 занижений загальний оподатковуваний дохід у 2020 році в сумі 460000 грн. в результаті не віднесення до його складу доходів, отриманих від AT "ГАЛИЧФАРМ" у відповідній сумі.

Відповідно до пп. 177.4.3. пункту 177.4. ст.177 Податкового кодексу до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Перевіркою згідно баз даних ДПС України встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2020 році сплачено єдиний внесок в сумі 6417,18 грн.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В порушення вимог п.177.2, 177.11, пп. 177.4.3., 177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 у 2020 році занижений чистий оподаткований дохід фізичної особи - підприємця від провадження підприємницької діяльності в сумі 453582,82 грн, в результаті заниження загального оподаткованого доходу на суму 460000 грн та витрат, безпоседньо пов`язаних з отриманням доходів в загальній сумі 6417,18 грн.

Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до Податкової декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік поданий додаток Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами». У додатку Ф1 задекларований вид інвестиційного активу 1 «корпоративні права, інші ніж цінні папери, доходи, отримані від продажу інвестиційного активу в сумі 958000 грн.

Платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 в порушення вимог п.85.2 ст.85 Податкового кодексу на дату реєстрації акту перевірки не надано документів, пов`язаних з предметом перевірки.

Відповідно пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170 ПК України вартість, проданого інвестиційного активу, визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу. ФОП ОСОБА_1 у додатку Ф1 задекларовані витрати на придбання інвестиційного активу в сумі 958000 грн. Платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 на дату реєстрації акту перевірки не надано документів, які документально підтверджують витрати на придбання проданого активу в сумі 958000 грн.

Також судом встановлено, що у позовній заяві позивач вказує, що продаж корпоративних прав здійснила за 100 грн. На підтвердження цього надає:

- витяг з договору купівлі продажу від 05.10.2021 (у підписах сторін міститься лише підпис позивача) (додано до позову);

- вимога позивача про здійснення оплати (додано до відповіді на відзив);

- банківську квитанцію від 17.04.2023 (зміст операції - поповнення картки іншого банку) з призначенням платежу - оплата згідно договору від 05.10.2020, на загальну суму 100 грн. (у т.ч. 5 грн. комісія) (додано до відповіді на відзив).

Також позивачем до відповіді на відзив додано наступні документи:

- Договір про надання маркетингових послуг № 5444 від 21.07.2020, укладений між ФОП ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «САМЕРІН».

Відповідно до п.1.1 Договору зазначено, що Замовник (ФОП ОСОБА_1 ). доручає, а Виконавець (ТОВ «САМЕРІН») зобов`язується надати останньому послуги з проведення маркетингових досліджень за напрямками, що цікавлять Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно п. 8.1 Договору зазначено, що вартість виконання роботи складає 231000, 00 (Двісті тридцять одна тисяча гривень) 00 копійок.

Відповідно до п. 8.3 Договору зазначено, що підставою для оплати є акт здачі- прийняття результатів дослідження, а у випадку їх доопрацювання - відповідний акт здачі - приймання.

Надано Акт про виконання робіт 31 липня 2020 року за липень 2020 року згідно Договору № 5444 від 31 липня 2020 року.

Зі змісту вказаного Акту зазначається скорочене описання виконаних робіт: Здійснення Виконавцем маркетингового дослідження у сфері виробництва фармацевтичних препаратів матеріалів ФОП ОСОБА_1 за напрямками, аналіз конкуренції найбільшими виробниками на гуртовому та роздрібному оцінку рівня конкуренції; загальна характеристика умов роботи конкурентів сировини, наявність постачально-збутової мережі та ін.); загальна характеристика продукції конкурентів (обсяг пропозиції, якість, ціни, сервіс, розрахунки та ін.); розвитку ринку; попит на продукцію, перспективи його розвитку; відомості споживачів; висновки та рекомендації за результатами проведеного дослідження.

Договірна вартість виконаних робіт по цьому акту складає 231000,00 грн. тисяча гривень копійок), у тому числі ПДВ 20% 38500,00 грн.

Також позивачем надано договір про надання маркетингових послуг № 1215 від 23.09.2020, укладений між ФОП ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ОПТ ТОРГ».

Відповідно до п.1.1 Договору зазначено, що Замовник (ФОП ОСОБА_1 ). доручає, а Виконавець (ТОВ «ПРАЙМ ОПТ ТОРГ») зобов`язується надати останньому послуги з проведення маркетингових досліджень за напрямками, що цікавлять Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно п. 8.1 Договору зазначено, що вартість виконання роботи складає 229101,00 (Двісті двадцять дев`ять тисяч сто одна гривня) 00 копійок.

Відповідно до п. 8.3 Договору зазначено, що підставою для оплати є акт здачі- прийняття результатів дослідження, а у випадку їх доопрацювання відповідний акт здачі - приймання.

Надано Акт про виконання робіт від 30 вересня 2020 року за вересень 2020 року згідно Договору № 1215 від 23 вересня 2020 року.

Зі змісту вказаного Акту зазначається скорочене описання виконаних робіт: Здійснення Виконавцем маркетингового дослідження у сфері виробництва фармацевтичних препаратів матеріалів для ФОП ОСОБА_1 за напрямками, аналіз конкуренції у сфері фармацевтичних препаратів, прогнозний план продажу, оцінка ризиків, фінансовий план, прогнозний рівень рентабельності, прогноз стану кон`юнктури ринку на наступні два роки, можливість доцільність та ефективність проведення рекламних компаній, термін окупності проекту, аналіз ефективності проекту, можливий варіант бізнес - плану на впровадження продукції, висновки та рекомендації за результатами проведеного дослідження.

Договірна вартість виконаних робіт по цьому акту складає 229101,00 грн. тисяча гривень копійок), у тому числі ПДВ 20% 38183, 50 грн.

Позивач вказує, що сума грошових коштів 460 000 грн. не є доходом та була витрачена як видаткова частина згідно укладених Договорів та наявних зобов`язань на користь ТОВ «САМЕРІН» та TОB «ПРАЙМ ОПТ ТОРГ».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Підпунктом 14.1.90 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України).

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (розділ IV. Податок на доходи фізичних осіб).

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно із підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 170.2.1, 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України, облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Отже, оподаткуванню підлягає інвестиційний прибуток від продажу інвестиційного активу у вигляді корпоративних прав, у разі позитивної різниці між інвестиційним доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу.

У разі здійснення операцій з продажу інвестиційних активів, отримане за результатами таких операцій позитивне значення фінансового результату (інвестиційний прибуток) включається до складу загального річного оподатковуваного доходу та підлягає самостійному декларуванню платником податків у податковій звітності за звітний (податковий) рік.

Згідно акту перевірки позивач протягом перевіряємого періоду отримав інвестиційний прибуток від операцій з цінними паперами, який згідно ПК України підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.

ФОП ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік поданий додаток Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами».

У додатку Ф1 задекларований вид інвестиційного активу 1 "інвестиційний прибуток" в сумі 958000 грн. доходу. Також вказано, що сума витрат на придбання такого - 958000 грн. Фінансовий результат операцій з інвестиційними активами - 0 грн.

Однак позивачем не надано документів, які документально підтверджують витрати на придбання активу в сумі 958000 грн.

У той же час, у позовній заяві позивач вказує, що продаж корпоративних прав здійснила за 100 грн.

Однак на підтвердження цього надано витяг з договору, підписаний лише самим позивачем, тому такий не є достовірним доказом.

Крім того, сума доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу, зазначена самостійно у відповідній графі додатку Ф1 до Податкової декларації про майновий стан і доходи від 25.05.2021.

Доводи позивача про те, що нею не подавалась до податкових органів Декларація про майновий стан та доходи за 2022 рік, є безпідставними, оскільки не стосуються спірних правовідносин. Щодо декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік, то такі спростовуються поданою декларацією.

Позивач як платник податків у разі помилкового обчислення прибутку, понесених витрат у відповідній декларації, має право на подання уточнюючого розрахунку та виправлення такої помилки, але не скористалася таким правом. Внесення змін до податкової звітності регулюється статтею 50 ПК України. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2023 року у справі № 560/8910/20.

Підпунктом 47.1.2 пункту 47.2 статті 47 ПК України визначено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом.

Щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, суд враховує, що згідно п. 177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Під час перевірки встановлено, що згідно інформації, наявній у Центральній базі даних ДРФО AT "ГАЛИЧФАРМ" () у ІІІ кварталі 2020 року виплачено ФОП ОСОБА_1 доходи за ознакою 157 в сумі 460000 грн.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік у рядку 10.8 чистий оподатковуваний дохід, отриманий від провадження господарської діяльності доходи за ознакою 157 в сумі 460000 грн, виплачені AT "ГАЛИЧФАРМ" () не декларувала, додаток Ф2 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою" до декларації не подавала.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона не отримувала доходу, оскільки дані кошти були сплачені (витрачені) на оплату послуг за договорами як видатки ФОП.

Однак суд враховує, що кошти, отримані ОСОБА_1 від AT «ГАЛИЧФАРМ», відносяться до загального оподаткованого доходу.

У поданій податковій декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік ОСОБА_1 витрати не декларувала (додаток Ф2 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою» до декларації не подавала).

Як зазначалось судом, позивач як платник податків у разі помилкового обчислення прибутку, понесених витрат у відповідній декларації, має право на подання уточнюючого розрахунку та виправлення такої помилки, але не скористалася таким правом. Внесення змін до податкової звітності регулюється статтею 50 ПК України.

Включення витрачених коштів до витрат є можливим, коли такі витрати є документально підтверджені. Однак контролюючому органу ОСОБА_1 не надано документів на підтвердження витрат.

Водночас, позивачем до відповіді на відзив додано:

1. - договір про надання маркетингових послуг № 5444 від 21.07.2020, укладений між ФОП ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «САМЕРІН».

- акт про виконання робіт 31 липня 2020 року за липень 2020 року згідно Договору № 5444 від 31 липня 2020 року.

2. - договір про надання маркетингових послуг № 1215 від 23.09.2020, укладений між ФОП ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ОПТ ТОРГ»;

- акт про виконання робіт від 30 вересня 2020 року за вересень 2020 року згідно Договору № 1215 від 23 вересня 2020 року.

Доказів проведення оплати не надано.

Щодо наданих договорів та актів виконаних робіт до відповіді на відзив, суд зазначає таке.

Вимоги для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Абзацом першим пункту 44.6 цієї статті визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Цьому обов`язку кореспондує право контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків первинні фінансово-господарські, бухгалтерські та інші документи (в тому числі, засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) їх копії), які б підтверджували задекларовані об`єкти оподаткування, суми податкових зобов`язань, дотримання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункт 85.4 статті 85 ПК.

Отже, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК до їх відсутності.

При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2019 року по справі №825/1109/16.

У постанові від 08.09.2019 у справі №802/1069/13-а Верховний Суд також зауважував, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК.

Також у постановах від 08.09.2019 у справі №802/1069/13-а, від 04 березня 2020 року у справі №0440/5658/18, від 01 квітня 2020 року у справі №640/637/19 Верховний Суд висловив позицію про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, контролюючий орган до прийняття рішення за результатами такої перевірки зобов`язаний призначити та провести позапланову перевірку.

Позиція Верховного Суду щодо застосування норм пункту 44.6 статті 44 ПК є усталеною і послідовною.

У постановах від 24.02.2020 у справі №440/4443/18, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20 Верховний Суд вказав, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами ПК мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.

Виняток щодо ненадання платником податків документів, за якого не можна кваліфікувати ненадання документів під час перевірки як їх відсутність на час складання звітності, встановлений нормою пункту 44.6 статті 44 ПК як виїмка документів або інше вилучення правоохоронними органами.

У постанові від 08.11.2021 у справі №640/21601/19 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого в частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад вказаного правопорушення полягає саме в поведінці платника податків, направленій на ухилення від виконання обов`язку надати контролюючому органу оригінали чи копії документів на його законну вимогу, тим самим створюючи перешкоди для здійснення податкового контролю.

Оскільки позивач не надав документи для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум.

Суд відхиляє довід позивача про наявність у нього відповідних документів на підтвердження витрат по взаємовідносинах з двома вище переліченими контрагентами. Норма абзацу першого пункту 44.6 статті 44 ПК України вимагає наявність документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила як виключення факту документів на час складення податкової звітності. Вона є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №640/10530/19.

Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 1.380.2019.004540 (адміністративне провадження № К/9901/12783/20), згідно якого приписи статті 44 ПК України є матеріально - правовими, однак для застосування стандартів доказування при розгляді адміністративних спорів, які виникають за наслідками проведених перевірок, такі фактично впливають на визначення властивостей доказів, а саме які докази можуть вважатись допустимими.

Відтак передумовою застосування приписів процесуального закону щодо доказування в адміністративних справах по розгляду податкових спорів необхідною умовою, якщо на цьому наполягають сторони, є перевірка на дотримання норм матеріального закону, якою є, зокрема, стаття 44 ПК України, від чого залежатиме оцінка доказів на їх допустимість для доведення фактів, що є предметом доказування.

Врахування наданих позивачем лише до суду документів фактично нівелює приписи матеріального закону та не свідчить про дотримання процесуального закону щодо стандартів доказування, а саме оцінки доказів та обставин, які можуть свідчити про недопустимість чи допустимість доказів, які використано судом для встановлення фактів та не встановлення обставин, що складає предмет доказування у даній справі.

Відтак, аргументи позивача, що право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником нових доказів, є безпідставними.

Згідно п. 167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів.

ФОП ОСОБА_1 у 2020 році занижений податок на доходи фізичних осіб за 2020 рік в сумі 254084,91 грн, в результаті заниження загального річного оподаткованого доходу всього на суму 1411582,82 грн.

Відповідно до п.16-1 підр. 10 розд. XX Перехідних положень ПК України до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу (пп. 1.2 п. 16-1).

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (пп. 1.3 п. 16-1) .

ФОП ОСОБА_1 занижений у 2020 році військовий збір в загальній сумі 21173,74 грн, в результаті заниження загального річного оподаткованого доходу на загальну суму 1411582,82 грн.

Отже, виявлені перевіркою порушення є обґрунтованими.

Щодо посилання позивача про те, що у ППР № не зазначено рік, що вказує про відсутність необхідних реквізитів податкового рішення та самостійною підставою для його скасування, суд зауважує на такому.

Акт перевірки від 18.11.2021 №8239/22-01-07-11/ НОМЕР_1 вказано як підставу винесення ППР №, про що вказано у самому тексті цього ППР.

Вимоги до податкових повідомлень-рішень та реквізити вказано у ст. 58 ПК України. Рік винесення податкового повідомлення-рішення не є необхідним реквізитом відповідно до наведеної норми.

Крім того, недолік змісту податкового повідомлення-рішення не спростовує самого факту вчинення податкового правопорушення та не може бути підставою для визнання його протиправним і скасування такого.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити.

Згідно вимог ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 серпня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)
Головуючий суддя Д.А. Божук