Справа № 157/1211/23
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1211/23
Провадження №2-а/157/57/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Тімонової В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Римарчука Ю.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Камені-Каширському Волинської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Махновця Богдана Валерійовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 ОСОБА_1 подав до Камінь-Каширського районного суду Волинської області вказану позовну заяву, у якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 347667.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що до адміністративної відповідальності він притягнутий безпідставно, оскільки інкримінованого йому правопорушення не вчиняв, так як п. 2.3в ПДР зобов`язує на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки, користуватися ними і не перевозити пасажирів не пристебнутих ременями безпеки, однак він як автомобілем, так і мотоциклом взагалі не керував, а лише сидів на останньому на місці водія. Його прохання надати докази керування ним мотоциклом поліцейський не виконав.

Ухвалою судді від 04.07.2023 адміністративний позов залишено без руху через відсутність заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із підставами для поновлення такого строку для оскарження постанови.

Після надання позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин поважності пропуску строку для оскарження постанови, ухвалою судді від 20.07.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

28.07.2023 через канцелярію суду від представника ГУНП у Волинській області - інспектора сектору адміністративної практики Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Римарчука Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, де він зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало виявлення поліцейськими порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу марки «Longin» LX250GY-3, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який біля 17.18 год керував вказаним транспортним засобом без використання мотошолома, чим порушив п. 2.3г ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вказана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, справа розглянута уповноваженою посадовою особою, яка є суб`єктом владних повноважень, у строк. При прийнятті рішення було оцінено докази за внутрішнім переконанням, в їх сукупності та керуючись законом і правосвідомістю. Стягнення накладено в межах санкції ч. 5 ст. 121 КУпАП. У зв`язку з цим вважає, що є підстави для залишення оскаржуваної постанови без змін, а позовної заяви - без задоволення.

Посилаючись на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснив, що у вказані в оскаржуваній постанові день та час мотоциклом не керував. Крім того зазначив, що поліцейський в оскаржуваній постанові невірно вказав пункт Правил дорожнього руху, оскільки у п. 2.3в ПДР не вказано про пасок безпеки. Також пояснив, що 12.06.2023 близько 16 год знаходився біля домогосподарства сусіда. Поряд з ним біля сараю сусіда стояв мотоцикл. Коли він пішов на подвір`я до сусіда, бачив, як поліцейські неподалік зупинили його знайомого. Він підійшов до мотоцикла, щоб поправити лапку на ньому, а потім підійшов до поліцейських сам, однак поліцейський Махновець Б.В. звинуватив його у керуванні мотоциклом без мотошолому. Далі поліцейський змусив його пройти до службового автомобіля, де були складені матеріали у справі про адміністративне правопорушення, однак ні копію протоколу за ст. 130 КУпАП, ні копію постанови про притягнення його до адміністративної за ч. 5 ст. 121 КУпАП йому не вручили. Крім цього, поліцейські відібрали у нього телефон. З цих підстав просив позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області Римарчук Ю.В. в судовому засіданні позов не визнав із підстав, зазначених у відзиві та пояснив, що дійсно в оскаржуваній постанові невірно вказано пункт, який порушив позивач - замість п. 2.3г ПДР в постанові вказано п.2.3в ПДР, однак ОСОБА_1 був помічений під час керування мотоциклом без одягнутого мотошолома, у зв`язку з чим підставно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника Головного управління Національної поліції у Волинській області, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою інспектора СРПП ВП №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Махновця Б.В., серії БАД № 347667 від 12.06.2023, накладено на ОСОБА_1 штраф за ч. 5 ст. 121 КУпАП в розмірі 510 грн за те, що «12.06.2023 о 17.18 год в с. Нові Червища по вул. Дружби, водій керував мотоциклом марки «Longin», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому під час руху транспортним засобом керував без одягненого мотошолома, чим порушив п. 2.3в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП» (а.с. 6).

Частиною 5 ст. 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 2.3в ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення вимог наведених вище норм закону матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Таких доказів не здобуто і під час розгляду справи в суді.

Так, порушення п. 2.3в ПДР, з огляду на його вимоги, неможливе особою, яка керує мотоциклом.

Досліджуючи наданий до відзиву диск з відеозаписами, судом встановлено, що викладений в оскаржуваній постанові факт порушення позивачем вимог ПДР не знайшов підтвердження.

На відеозаписах, які зроблені нагрудною бодікамерою, не вбачається факт керування позивачем ні мотоциклом, ні автомобілем.

Станом на день розгляду адміністративної справи доказів, зібраних під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на підтвердження вини позивача на адресу суду від відповідачів не надходило, а отже суду не видається за можливе встановити, що позивачем справді було порушено ПДР.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачами не надані суду належні та допустимі докази про порушення позивачем вимог п. 2.3в ПДР.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачі не надали суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Суд бере до уваги, що відповідачами не представлено суду доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а отже, інспектор СРПП ВП №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Махновець Б.В., як суб`єкт владних повноважень, прийняв необґрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Махновця Богдана Валерійовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Махновця Богдана Валерійовича від 12 червня 2023 року серії БАД №347667 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Махновець Богдан Валерійович, місцезнаходження: вул. Соборності, 29, сел. Маневичі, Камінь-Каширський район, Волинська область, 44601.

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, 43025, .

Повне судове рішення складене 02 серпня 2023 року.

Головуючий: /підпис/В. М. Тімонова

Помічник судді: С.Г. Супрунюк

02.08.2023