Справа № 500/4702/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/4702/23

03 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Баб`юк П.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить:

визнати протиправною відмову Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, розрахованого відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270,00 грн), встановленого законом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які встановлені на 2021 рік для проведення з 01.02.2021 перерахунку основного розміру пенсії;

зобов`язати Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нову довідку про розміри грошового забезпечення станом на 01.01.2021 у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270,00 грн), встановленого законом на 2021 рік на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у відповідності до рішення Міністра оборони України, доведеного телеграмою від 27.01.2021 № 248/612 щодо нарахування надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років та щомісячної премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 1 лютого 2021 року

Відповідно до вимог частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить зобов`язати Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для здійснення обчислення та перерахунку його пенсії з на 01.02.2021.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, з посиланням на постанову Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №340/2148/21.

Представник позивача зазначив, що у такій справі вирішено спір, який є аналогічним спору, що розглядається в межах даної справи, та спірні правовідносини є подібними. Верховним Судом було визнано право позивача на звернення до суду за захистом порушених прав понад 6 місячний термін. Тому, при відкритті провадження по даній справі повинна бути застосована позиція Верховного Суду по справі № 340/2148/21, що відповідає вимогам частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вказаний підхід стосовно процесуальних строків також застосовано Верховним Судом у постанові по справі № 420/2906/23 від 25.05.2023, якою зазначив наступне: при застосуванні процесуальних норм потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 646/6250/17, від 19.06.2018 у справі № 646/6250/17, від 15.09.2020 у справі № 635/7878/16 сформульовано правову позицію, згідно якої пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), відтак до спірних правовідносин необхідно застосувати частину першу статті 122 КАС України та при визначенні права позивача на звернення до суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, Законах України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. Відтак, у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення не слід застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч.2 ст.122 КАС України, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, від 09.07.2019 у справі 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 15.09.2020 у справі № 635/7878/16, від 30.10.2018 у справі № 493/1867/17, від 22.01.2019 у справі № 201/9987/17 (2-а/201/304/2017) та від 22.11.2019 у справі №1140/3136/18.

Крім того, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку представник позивача виходить з принципу «належного врядування» та з презумпції, що розмір пенсії визначений відповідно до Закону.

З посиланням на практику Європейського суду та статтю 55 Конституції України, частину третю статті 51 Закону № 2262-ХІІ, представник позивача просив вважати поважною причину пропуску строку звернення до суду та поновити пропущений з поважних причин такий строк.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з того, що позивач обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду правовими позиціями Верховного Суду, необхідності уникати надмірного формалізму, недопущення обмеження права на доступ до суду, заявлення спору щодо пенсії, яка є єдиним джерелом існування, посиланням на статтю 46 Закону № 1058-ІV та частину третю статті 51 Закону № 2262-ХІІ.

Суд зазначає, що правові висновки щодо застосування норм права, якими врегулювано питання строку звернення до суду та наслідків його недодержання у цій категорії спорів, висловлено Верховним Судом у постанові від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 (ЄДРСР 110187784), застосування яких є обов`язковим для суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

Предметом заявленого спору є відмова відповідача по складенню та направленню до органу Пенсійного фонду нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021.

Судом встановлено, що представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 15.03.2023 про формування та направлення такої довідки на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, на яку відповідач листом від 08.04.2023 відповідач повідомив про те, що з 01.01.2021 зміни розміру грошового забезпечення не відбулося, а тому відповідна довідка не оформляється.

Надаючи оцінку заявленим доводам, суд зазначає, що фактично позивач не наводить причини пропуску строку звернення до суду, зазначаючи про неможливість застосування встановленого статтею 122 КАС України строку звернення до суду у цій справі.

Посилання представника позивача на врахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.06.2023 у справі №340/2148/21, із застосуванням судом частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не є обґрунтованими.

Так, у справі № 340/2148/21 предметом спору є видача оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 та 01.01.2021, однак Верховний Суд не розглядав питання строку звернення до суду у такій справі, висновків щодо застосування статті 122 КАС України постанова не містить.

Не є застосовними також висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 25.05.2023 у справі № 420/2906/23, оскільки предметом спору було припинення публічної служби, а саме розпорядження про звільнення позивача з посади заступника голови Одеської обласної державної адміністрації, у цій справі суд касаційної інстанції зазначив, що місячний строк звернення до суду закінчився 12.02.2023 (у суботу), саме у цей день в системі Електронний суд подана позовна заява, зареєстрована судом 13.02.2023, у зв`язку із чим суд зазначив про недопущення позивачем пропуску строку звернення до суду та наголосив на необхідності уникнення надмірного формалізму.

Суд зазначає про незастосовність правових висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 24.04.2018 та від 15.09.2020 у справі № 646/6250/17, оскільки у цій справі розглянуто спір щодо припинення та відмови у поновленні пенсії внутрішньо переміщеній особі, та правових висновків, наведених у постанові від 15.09.2020 у справі № 635/7878/16, предметом спору у якій було право на перерахунок пенсії особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС, у зв`язку із зміною законодавства.

Щодо доводів представника позивача про те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, у зв`язку із чим у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення не слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі, суд зазначає, що від цієї правової позицій відступив Верховний Суд від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Посилання представника позивача на постанови суду касаційної інстанції стосовно строку звернення до суду - не є застосовними у цій справі, з огляду на те, що суд при застосуванні норм права має керуватися останньою правовою позицією Верховного Суду, а правовідносини мають бути подібними, крім того у постановах, на які посилається позивач:

- від 25.05.2016 у справі № 164/1904/14-ц: Верховний Суд України надав оцінку у спорі з органом Пенсійного фонду у справі про перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури;

- від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17: надано оцінку у спорі з органом Пенсійного фонду щодо перерахунку пенсії з не включенням певних складових грошового забезпечення військовослужбовця;

- від 03.07.2019 у справі 676/1557/16-ц: розглянуто спір про стягнення збитків, завданих неналежним виконанням постанови суду;

- від 15.09.2020 у справі № 635/7878/16-а, розглянуто спір з органом Пенсійного фонду щодо обмеження виплат основної та додаткової пенсій у період з 01.01.2014 особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, та перерахунок пенсії;

- від 30.10.2018 у справі № 493/1867/17: надано оцінку у спорі з органом Пенсійного фонду щодо перерахунку пенсії на підставі наявної довідки про перерахунок пенсії;

- від 22.01.2019 у справі № 201/9987/17: суд зазначив, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в пергу чергу, з боку держави. Однак, в подальшому Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 відступив від вказаної правової позиції;

- від 22.11.2019 у справі № 1140/3136/18: надано оцінку у спорі з органом Пенсійного фонду щодо непроведення перерахунку пенсії з урахуванням надбавок, які були встановлені до виникнення права на перерахунок пенсії.

Також не є обґрунтованими доводи представника позивача про застосування строків, визначених в Законах України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі N 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статей 51, 55 Закону № 2262-XII (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Доводи позивача про відсутність строку звернення до суду із цим позовом про оформлення довідки станом на 01.01.2021, із посиланням на статтю 51 Закону № 2262-ХІІ, суд вважає необґрунтованими, оскільки у вказаній статті йдеться про необмеженість строком саме здійснення перерахунку пенсії не проведеного з вини певних органів, відповідач у цій справі не має повноважень на здійснення перерахунку пенсії.

При цьому, позивачем не доведено будь-яких зволікань відповідача. Натомість позивач звернувся за видачею довідки лише у 2023 році.

Крім того, у цій справі не розглядається спір щодо невиплати органом Пенсійного фонду нарахованої пенсії, у зв`язку із чим помилковими є посилання на статтю 46 Закону № 1058-ІV.

Початок формування довідок відповідачем, згідно з пунктами 2, 3 Порядком № 45, пов`язується з отриманням від органу Пенсійного фонду відповідного списку для видачі довідок про розмір грошового забезпечення.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить із того, що згідно з вимогами статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення, а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Верховним Судом здійснено відступ від попередніх висновків, сформовано нову правову позицію, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав; при зверненні до суду позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав чи в інший визначений законом строк звернення до суду; отримання позивачем листа відповідача від у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про незаявлення представником позивача поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом, що має наслідком залишення його без руху.

Відповідно до частини першої, другої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій вказати інші підстави (якщо такі наявні) для поновлення строку, та додати докази поважності причин пропуску цього строку.

Керуючись статтями 169, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльнимидій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду:46021 м.Тернопіль, вул. Грушевського, 6.

Роз`яснити позивачу, що уразі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява буде повернута останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Баб`юк П.М.