Справа № 520/11831/22
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 липня 2023 року № 520/11831/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бадюкова Ю.В.,

при секретарі Андрущенко Д.В.,

за участі представників:

позивача не з`явився,

відповідача Павлович Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, контролюючий орган, владний суб`єкт, ГУ ДПС), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати ППР від 22.11.2021 року №-2038; від 03.12.2021 року №№-2038 та -2038, що винесені Головним управлінням ДПС в Харківській області;

- витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області є протиправними, необґрунтованим та такими, що підлягає скасуванню в судовому порядку з тих підстав, що ППР від 03.12.2021 року №-2038, яким визначено земельний податок за 2019 рік на суму 60433,08 грн, то його неправомірність підтверджено судом - а саме рішенням по справі №520/4280/2020, яким дане нарахування податку було скасоване.

Відносно решти ППР, то згідно витягу № 93042, позивача, як платника єдиного податку 2 групи включено до Реєстру платників єдиного податку з 01.04.2020 року, а відтак, за приписами п. 297.1. ст. 297 ПКУ Платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених абзацами другим і третім підпункту 133.1.1 та підпунктом 133.1.4 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу;

4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Крім того, він подавав декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2020-2022 роки та сплачував єдиний податок.

Просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 26.12.2022 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представник відповідача, у встановлений судом строк, надав відзив на позов, у якому зазначив про те, що позивач є платником єдиного податку 2 групи не з 01.04.2020 р., а з 01.10.2022 року, позаяк станом на 01.04.2020 року ОСОБА_1 мав заборгованість по земельному податку на суму 109842, 30 грн. про що йому повідомлялось окремим листом про те, що згідно приписів п.п. 291.5.8. п. 291.5. ст. 291 ПКУ не можуть бути платниками єдиного податку першої-третьої груп платників податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг.

Також ФОП ОСОБА_1 до контролюючого у 2020 та 2021 році подавались декларації про майновий стан і доходи, що свідчить про обізнаність платника податків щодо перебування саме на загальній системі оподаткування, позаяк форма податкової декларації та Інструкція щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи (далі Інструкція), затверджені наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 № 859 «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи» (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.12.2020 № 783).

Тобто, ФОП, який перебуває на загальній системі оподаткування подає до контролюючого органу саме декларацію про майновий стан та доходи.

Якщо ФОП перебуває на спрощеній системі оподаткування 2 група, то, відповідно до норм ПК України, подають декларацію платника єдиного податку за формою затвердженою наказом Мінфіну № 394 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 грудня 2022 року № 438).

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою ХОАС від 13.03.2023 р. вирішено подальший розгляд адміністративної справи № 520/11831/22 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні представник позивача підтримував позовні вимоги з підстав та мотивів, що викладені у позові та додаткових письмових поясненнях по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та зазначив про правомірність прийнятих ППР, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем з основним видом діяльності 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура) та додатковими:

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

01.49 Розведення інших тварин

01.47 Розведення свійської птиці

37.00 Каналізація, відведення й очищення стічних вод

45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів

46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення

47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет

49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

ОСОБА_1 зареєстрований платником земельного податку за використання земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0715 га.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05.050:0061 площею 0,0715 га з 25.10.2013 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 (справа №520/4280/2020) ППР від 14.03.2019 №30773-5806-2038, яким ОСОБА_2 нараховано суму податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 60432, 27 грн., із зазначенням податкового періоду - 2019 рік скасовано. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 зазначене рішення залишено без змін, оскільки, відсутні докази направлення оскаржуваних ППР та розрахунок розміру земельного податку контролюючим органом здійснено за відсутності належних даних з державного земельного кадастру.

Як убачається з облікових даних ІКП ГУ ДПС у Харківській області позивач у період з 31.12.2019 та 22.07.2020 ОСОБА_1 мав податковий борг з земельного податку на суму 109842, 30 грн.

06.03.2020 року позивачем до контролюючого органу було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (вх. №007115).

Листом від 18.03.2020 р. № 5644/фоп/2024-58-13-11 ОСОБА_1 повідомлено, що згідно картки особового рахунку станом на 06.03.2020 за ним лічиться заборгованість зі сплати земельного податку з фізичних осіб в сумі 109842, 30 гривень (без врахування) пені та зі сплати орендної плати з фізичних осіб в сумі 418, 92 грн. в ГУ ДПС у Харківській області Основ`янський район, тому не має можливості задовольнити подану заяву про застосування з 01.04.2020 р. як платника єдиного податку та пропонує погасити заборгованість.

09.02.2021 до ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1 подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за період 2020 рік та податкову декларацію про майновий стан та доходи за період 2021 рік.

Згідно з поданими податковими деклараціями про майновий стан та доходи за період 2020 - 2021 роки ОСОБА_1 доходів не отримував.

Також, одночасно з податковими деклараціями про майновий стан та доходи за період 2020-2021 рік, 09.02.2021 року до ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2021, а 12.02.2021 року - податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2020 рік, про що свідчать їх копії та копії квитанцій №2.

ГУ ДПС у Харківській області сформовано та направлено у порядку ст. 42 ПК України на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, податкові повідомлення рішення:

від 22.11.2021 № -2038 у розмірі 37 794,06 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік;

від 03.12.2021 № -2038 у розмірі 37 794,06 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік;

від 03.12.2021 № -2038 у розмірі 60443, 08 грн. про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік, які згідно з рекомендованим повідомленням про вручення, вручені особисто платнику податків 24.01.2022.

Не погодившись із зазначеними ППР ОСОБА_1 до ДПС України було направлено скаргу від 05.02.2022 року на прийняті рішення у якій просив задовольнити скаргу та скасувати ППР від 22.11.2021 року №-2038; від 03.12.2021 року №№-2038 та - 2038.

Рішенням від 02.09.2022 року № 6708/В/99-00-06-01-04-09 про результати розгляду скарги Державна податкова служба України залишила без змін ППР ГУ ДПС у Харківській області від 22.11.2021 №-2038, від 03.12.2021 №№-2038, 9160І04-2416-2038, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, позаяк Скаржник з 06.03.2020 є фізичною особою - підприємцем, проте заяву на спрощену систему не подавав.

Заява Позивачем до контролюючого органу про застосування спрощеної системи оподаткування надана 15.09.2022, у зв`язку чим платником єдиного податку ОСОБА_1 зареєстрований з 01.10.2022.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - Земельний кодекс), а справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу використання землі в Україні є платним.

Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як визначено підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 287.1 ст. 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з п. 286.1 ст. 286 ПК України (у редакції чинній до 31.12.2021) підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справ встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Відповідно до п. 284.1 ст.284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Згідно п. 286.5 ст. 286 ПК України (у редакції чинній до 31.12.2021) нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводить) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) / надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п.285.1 ст. 285 ПК України).

Відповідно до п. 287.10 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Пунктом п. 271.1 ст. 271 ПК України встановлено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (пп. 271.1.1); площ земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (пп.271.1.2).

Відповідно до пп. 14.1.125. п. 14.1 ст. 14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV Кодексу капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Статтею 18 Закону № 1378 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення не рідше ніж один раз на 5 - 7 років;

розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який відповідно до ст. 23 Закону № 1378, видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено (відсутня довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки) становить 1 відсоток від добутку базової вартості одного квадратного метра земель міста Харкова, помноженої на коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, (під житлову забудову, для промисловості, транспорту тощо) (Кф) та на зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко- планувальної зони) (Км2), за квадратний метр бази оподаткування (підпункт 5.1 пункту 5 Положення про плату за землю у місті Харкові).

Відповідно рішення від 28.11.2018 року № 1284 «Про внесенння змін до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.217р. № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативно грошову оцінку яких проведено, становить 1,5 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Ставка податку за земельні ділянки, відносно яких відсутня довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, становить 3 відсотки від добутку базової вартості одного квадратного метра земель міста Харкова, помножений на коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), та зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту(економіко-планувальної зони) (Км2), за 1 квадратний метр.

Розрахунок земельного податку за земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 проведено по формулі Цзд = Б*Кі*Км2*КмЗ ср.*Кф*РЬ, де Км2 - зональний коефіцієнт КмЗ - коефіцієнт для зон впливу локальних факторів (1% ) Кф - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки (для вказаного платника Кф становить 3,0 - землі комерційного використання).

Розрахунок грошової оцінки земельної ділянки та земельного податку за земельну ділянку: за 2019 рік- (291,18*1,249* 1,433* 1,06* 1 *3)* 1,70* 1 %*3,0* 10000=845203,63 (тариф). земельний податок 845203,63*0,0715 = 60 432,08 грн.

На підставі пп. 274.1. ст.274 Податкового Кодексу України рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» ставка земельного податку за земельні ділянки, відносно яких є довідка (витяг) про розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки, становить 1,5 відсотка від розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

На підставі витягу про розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок нараховано земельний податок за 2020 та 2021 рік. НТО (земельна ділянка площею 715 кв.м.) 2 519 604,0 грн. Розрахунок земельного податку за 2020 та 2021 рік: 2 519 604,0 х 1,5% = 37 794,06 гривень.

Як судом було встановлено вище: « 09.02.2021 до ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1 подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за період 2020 рік та податкову декларацію про майновий стан та доходи за період 2021 рік.

Згідно з поданими податковими деклараціями про майновий стан та доходи за період 2020 - 2021 роки ОСОБА_1 доходів не отримував.

Також, одночасно з податковими деклараціями про майновий стан та доходи за період 2020-2021 рік, 09.02.2021 року до ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2021, а 12.02.2021 року - податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2020 рік, про що свідчать їх копії та копії квитанцій №2.».

Щодо цього то суд зазначає, що відповідно до пп. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою І Розділу ХІV ПКУ, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 14.05.2020 у справі № 826/13115/16 згідно з якою умовою несплати земельного податку за спрощеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто з набуттям ознак (якості) суб`єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов`язку сплати земельного податку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суд від 28.06.2023 у справі № 820/3628/17.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він звільнений від сплати земельного податку позаяк є платником єдиного податку з 01.04.2020 року згідно копії витягу № 93042 з реєстру платників єдиного податку, оскільки означена обставина не має юридичного значення, через встановлену судом та не спростовану позивачем у цій судовій справі обставину наявності податкового боргу по земельному податку на суму 109842, 30 грн. (без врахування пені) та зі сплати орендної плати з фізичних осіб в сумі 418, 92 грн. станом на день подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, а саме на 06.03.2020 року, що є визначальним під час вирішення вказаного питання з урахуванням приписів п.п. 291.5.8. п. 291.5 ст. 291 ПКУ згідно якої не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Отже, Позивачем не дотримано жодної з умов, передбачених чинним законодавством для застосування пільги щодо визначення податкових зобов`язань з земельного податку, ОСОБА_1 не міг бути платником єдиного податку, не був зареєстрований як платник єдиного податку у період з 2019-2021 роки, а також не має жодних доказів щодо використання земельної ділянки у своїй господарській діяльності, що також підтверджується поданими ним податковими деклараціями про майновий стан та доходи за період 2020 - 2021 роки.

Відносно податкового повідомлення рішення від 03.12.2021 № -2038 у розмірі 60 433,08 грн, яким визначено податкове зобов`язання з земельного податку за 2019 рік, то суд враховує, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020, у справі № 520/4280/2020 визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення - рішення №4 від 30.06.2016, № 1 від 30.06.2017, № 258165- 1309-2038 від 27.06.2018 року та № 30773-5806-2038 від 14.03.2019, сформовані контролюючим органом ОСОБА_1 з земельного податку за земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0715 га за 2019 рік.

Підставою для скасування вищезазначених податкових повідомлень рішень суд зазначив: «Враховуючи відсутність доказів направлення позивачу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, тому наявні підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №4 від 30.06.2016, №1 від 30.06.2017, № -2038 від 27.06.2018 та № 30773-5806-2038 від 14.03.2019».

Так, на виконання вищезазначених рішень судів контролюючим органом скасовано та відкликано податкові повідомлення рішення № 4 від 30.06.2016, № 1 від 30.06.2017, № -2038 від 27.06.2018 та №30773-5806- 2038 від 14.03.2019, що відображено в інтегрованій картці платника податків, у вигляді зменшення податкових зобов`язань. Таким чином, відповідно до даних інтегрованої картки платника податків борг у Позивача із земельного податку станом на 31.12.2020 відсутній.

Статтею 67 Конституції України на кожного покладено обов`язок сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 287.10. ст. 287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня.

Отже, чинним законодавством встановлена можливість формувати податкові повідомлення рішення, визначаючи суму грошових зобов`язань в межах 1095 днів. Будь-яких судових рішень або рішень інших органів, котрі би звільняли позивача від обов`язку зі сплати податку у 2019 році позивачем не надано, а судом під час розгляду справи не добуто.

З огляду на те, що підставою скасування податкового повідомлення рішення з земельного податку ОСОБА_1 у судовому порядку була відсутність доказів належного повідомлення (вручення) платнику податків такого податкового повідомлення рішення, ГУ ДПС сформоване (в межах 1095 днів) податкове повідомлення рішення від 03.12.2021 № -2038 у розмірі 60 433, 08 грн., яким визначено податкове зобов`язання з земельного податку за 2019 рік та направлено Позивачу на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке особисто вручено платнику податків.

Зважаючи на вищевикладене, контролюючий орган формуючи податкове повідомлення рішення у 2021 році з визначення податкового зобов`язання за 2019 рік діяв в межах повноважень та на підставі, визначених чинним законодавством, зокрема у строки, встановлені п. 102.1 ст. 102 ПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір не підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.08.2023 р.

Суддя Бадюков Ю.В.