Справа № 500/2637/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2637/23

04 серпня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення з військової служби ОСОБА_1 , за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи,

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем за мобілізацією та з 25.06.2022 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

08.02.2023 позивач на ім`я командира своєї військової частини подав рапорт про звільнення його від проходження військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема через необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю І групи - рідною тіткою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою разом зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 згідно довідки Козівської селищної ради Тернопільської області №94/3-16 від 07.02.2023.

Відповідно до довідки МСЕК №064734 від 22.10.2003, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства, у неї довічно встановлена І група інвалідності.

Згідно висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №15 від 11.01.2023 у ОСОБА_2 встановлений діагноз синдром Дауна та гіпертонічна хвороба II ступеня.

Висновком №168 від 06.02.2023 про результати комплексного визначенню індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, встановлено, що ОСОБА_2 потребує надання соціальних послуг з догляду.

Відповідно до акту №16 від 07.02.2023 про обстеження житлових умов проживання, складеного житлово-побутовою комісією Козівської селищної ради, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 (який на момент складання акту перебував на військовій службі), також зареєстровані, але не проживають ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рідний брат позивача) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мама позивача) - брат та мама позивача перебувають за кордоном.

У вказаному акті встановлено, що станом на момент його складання у житловому будинку за вказаною адресою зареєстрована та проживає ОСОБА_2 , яка є особою, що внаслідок хвороби потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, догляд здійснює ОСОБА_1 .

Проте листом №692/2304 від 19.04.2023 відповідач повідомив позивача ОСОБА_1 , що його рапорт був розглянутий та вказав, що серед документів, долучених до рапорта відсутні підстави для звільнення з лав Збройних Сил України через сімейні обставини (для догляду за рідною тіткою), що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

25.07.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача поступив відзив на позов, в якому просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі.

Вказує, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації з 25.06.2022 по теперішній час.

15.04.2023 за вхідним №17987 надійшов рапорт позивача від 08.02.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу шостого (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи) підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ.

У рапорті позивач зазначив, що до рапорту надає наступні підтверджуючі документи в необхідності здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю, а саме: копію висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку від 11.01.2023 №15; копію висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг №168 від 06.02.2023; копію довідки МСЕК серія ТЕР №064734 від 22.10.2003; копія акту №16 обстеження житлово - побутових умов проживання від 07.02.2023; копію довідки Козівської селищної ради Тернопільської області №114 від 07.02.2023; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 (тітка позивача, особа з інвалідністю І групи); копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 (батько позивача); копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 (позивач) НОМЕР_3 від 07.02.2023; копію свідоцтва про зміну імені НОМЕР_4 від 07.02.2023; копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_2 № НОМЕР_5 виданий 12.01.2023 органом 6131; заяву про згоду отримувати соціальні послуги від 26.01.2023; заяву про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 26.01.2023, але під час розгляду вищевказаного рапорту командування частини встановлено, що заява про згоду отримувати соціальні послуги від 26.01.2023 та заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 26.01.2023 у додатках до рапорту відсутні.

Командиром військової частини НОМЕР_1 рапорт позивача не задоволено, а лише зазначено, що із доданих до рапорту документів підстав на звільнення його не має, тобто позивачу треба було доопрацювати вказаний рапорт та надати підтверджуючі документи його догляду за особою з інвалідністю І групи або взяття таких обов`язків на себе.

Крім того звертає увагу на те, що документи подані позивачем разом із рапортом про звільнення з військової служби, підтверджують виключно наявність у особи з інвалідністю І групи потреби у постійному сторонньому догляді, але не дають підстав стверджувати про наявність у позивача обов`язку здійснювати такий догляд коли брат ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 перебувають за кордоном. Тому військова частина НОМЕР_1 діяла в межах наданих їй повноважень, зокрема щодо повернення рапорту із доданими документами на доопрацювання.

31.07.2023 представником позивача адвокатом Дячук С.І. подано до суду відповідь на відзив.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем за мобілізацією, з 25.06.2022 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (арк.спр.9), витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.06.2022 №177 (арк.спр.42), довідкою Форми 5 від 15.07.2023 №4128 (арк.спр.43).

08.02.2023 солдат ОСОБА_1 направив командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, що підтверджується відповідними документами, що додаються до рапорту:

1. Копія висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку від 11.01.2023 №15;

2. Копія висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг №168 від 06.02.2023;

3. Копію довідки МСЕК №064734 від 22.10.2003;

4. Акт №16 обстеження житлово - побутових умов проживання від 07.02.2023;

5. Довідка Козівської селищної ради Тернопільської області №94/3-16 від 07.02.2023;

6. Рішення Відділу соціального захисту населення Козівської селищної ради Тернопільської області 3114 від 07.02.2023;

7. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 (тітка позивача);

8. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 (батька позивача);

9. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 07.02.2023;

10. Копія свідоцтва про зміну імені НОМЕР_4 від 07.02.2023;

11. Копія паспорта ОСОБА_2 ;

12. Заява про згоду отримувати соціальні послуги від 26.01.2023;

12. Заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 26.01.2023. (арк.спр.15-16)

Вищевказані документи також долучені до позовної заяви, крім останніх заяв про згоду від 26.01.2023 та містяться в матеріалах справах. (арк.спр.19-28)

Листом від 19.04.2023 №692/2304 Командування військової частини НОМЕР_1 повідомило солдата ОСОБА_1 про розгляд вказаного рапорту та про відсутність підстав для його звільнення з лав Збройних Сил через сімейні обставини (для догляду за рідною тіткою) (арк.спр.29).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII). Він же визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частинами першою, другою статті 1 цього Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями..

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою цієї статті передбачені наступні види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та є чинним на даний час.

В свою чергу, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Як встановлено судом, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час загальної мобілізації з 25.06.2022.

Спір виник через відмову відповідача звільнити позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII а саме через необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю І групи - рідною тіткою позивача.

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за своєю родичкою позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена поданими до рапорта документами.

Так згідно довідки Козівської селищної ради Тернопільської області №94/3-16 від 07.02.2023 разом з ним у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрована його рідна тітка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки МСЕК №064734 від 22.10.2003, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства, у неї довічно встановлена І група інвалідності.

Згідно із висновком про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №15 від 11.01.2023 у ОСОБА_2 встановлений діагноз синдром Дауна та гіпертонічна хвороба II ступеня.

Висновком №168 від 06.02.2023 про результати комплексного визначенню індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, встановлено, що ОСОБА_2 потребує надання соціальних послуг з догляду.

Відповідно до акту №16 від 07.02.2023 про обстеження житлових умов проживання, що виданий Козівською селищною радою за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 (який на момент складання акту перебував на військовій службі), також зареєстровані, але не проживають ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рідний брат позивача) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мама позивача) - брат та мама позивача перебувають за кордоном.

У вказаному акті встановлено, що станом на момент його складання у житловому будинку за вказаною адресою зареєстрована та проживає ОСОБА_2 , яка є особою, що внаслідок хвороби потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Актом встановлено, що догляд здійснює ОСОБА_1 .

Як слідує з наявних матеріалів справи рідна тітка позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою з інвалідністю з дитинства І групи та потребує постійного стороннього догляду, проте факт здійснення такого догляду саме ОСОБА_1 доданими доказами не підтверджено.

Суд зауважує, що військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби у разі наявності у нього необхідності здійснювати догляд за особою з інвалідністю І групи.

При цьому, законодавець не визначив потребу особи з інвалідністю І групи у постійному сторонньому догляді як підставу для звільнення з військової служби, а пов`язав її з наявністю у військовослужбовця необхідності, тобто встановленого обов`язку, здійснювати такий догляд.

Суд звертає увагу, що підпункт "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначають вичерпний перелік сімейних обставин або інших поважних причин, які є підставою для звільнення під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації.

Наявність у військовослужбовця обов`язків, необхідність виконання яких визначена законодавцем як підстава для звільнення з військової служби, має бути підтверджена відповідними документами.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що серед документів, долучених до рапорта відсутні підстави для звільнення з лав Збройних Сил України через сімейні обставини (для догляду за рідною тіткою).

Враховуючи наведені вище обставини справи, суд доходить висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у частині другій статті 77 КАС України норми права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оспорюваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат за положеннями статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 04 серпня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.