Справа № 320/17900/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року № 320/17900/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач-1) звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі відповідач-1), Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі відповідач-2) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 25 від 06.03.2023, прийняте начальником Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Ігорем Семиногом, та затверджене заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення № 25 від 06.03.2023 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого 06.03.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, - протягом 2 (двох) робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі;

- визнати протиправними дії службових осіб Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо надсилання до Державної міграційної служби України подання від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання та заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 по справі №320/17900/23 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомлення (викликом) учасників справи.

Також, до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 27 від 06.03.2023 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджене 06.03.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення № 27 від 06.03.2023 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого 06.03.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, - протягом 2 (двох) робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі;

- визнати протиправними дії службових осіб Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо надсилання до Державної міграційної служби України подання від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 стосовно прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Лапія С.М. (адміністративна справа №320/17896/23).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 по справі №320/17896/23 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання (у порядку письмового провадження).

До Київського окружного адміністративного суду також звернулась ОСОБА_3 з позовом до Центрального Міжрегіонального Управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 06.03.2023 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянці Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , затверджене 06.03.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 06.03.2023 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянці Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого 06.03.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, - протягом 2 (двох) робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі;

- визнати протиправними дії службових осіб Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо надсилання до Державної міграційної служби України подання від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 стосовно прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну громадянці Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Терлецьку О.О. (адміністративна справа №320/17898/23).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 по справі №320/17898/23 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання (у порядку письмового провадження).

Надалі, представник позивача подав до суду клопотання про об`єднання цієї адміністративної справи та адміністративних справ:

- №320/17896/23 за позовом ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення;

- №320/17898/23 за позовом ОСОБА_3 до Центрального Міжрегіонального Управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення;

в одне провадження, яке обґрунтоване тим, що в усіх вказаних адміністративних справах обставини справи є ідентичними, що в сукупності свідчить про те, що позовні вимоги в наведених адміністративних справах пов`язані між собою підставою виникнення та заявлені до того самого відповідача з тих самих підстав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 об`єднано в одне провадження адміністративні справи №320/17900/23 та №320/17896/23 (за позовом ОСОБА_2 (далі позивач-2) до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення), №320/17898/23, об`єднаній справі присвоєно єдиний унікальний номер №320/17900/23 (за позовом ОСОБА_3 (далі позивач-3) до Центрального Міжрегіонального Управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення), продовжено розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 02.08.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача-1 були відсутні правові підстави для видання оскаржуваних рішень, а у відповідача-2 для вчинення дій щодо складання та надіслання подань стосовно прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну відносно позивачів, оскільки ні відповідачем-1, ні іншими органами не було встановлено факту порушення позивачами ні міграційного законодавства, ні будь-якого іншого законодавства України, та вони не є фігурантами жодної кримінальної справи та до кримінальної відповідальності ніколи не притягалися. Також позивачі зазначили, про те, що вони проживають з 2012 року на території України та у встановленому законодавством порядку отримали посвідки на постійне проживання на території України.

Відповідачем-1 надані до суду відзиви на позовні заяви, у яких проти позовних вимог заперечує та просить суд у їх задоволенні відмовити. Вважає, що оскаржувані позивачами рішення є правомірними та такими, що прийнятті відповідно до вимог чинного законодавства. Зауважив на тому, що такі рішення були прийняті у зв`язку із надходженням до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області подань Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» відносно громадян Грузії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023, №1143/55/109/01-2023, №1145/55/109/01-2023.

До суду від відповідача-2 відзив на позовну заяву не надходив, проте, під час судового засідання, яке відбулося 02.08.2023, представник позивачів повідомив суд, що ним були отриманні відзив на позовні заяви та клопотав суд про їх долучення до матеріалів справи. Суд задовольнив клопотання представника позивача та долучив до матеріалів справи відзиви відповідача-2 на позовні заяви.

У відзивах на позовні заяви відповідач-2 вказує, що в ході отриманої оперативної інформації, встановлено, що вказані громадяни Грузії прибули в Україну з метою вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацією масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України. Зазначив, що з метою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та дестабілізації криміногенної обстановки в Україні, у ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що вказані громадяни Грузії мають намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурення вихідців з Російської Федерації та близьких їм осіб, планують створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій. Таким чином, вказане може призвести до чисельних порушень громадського порядку та дестабілізацію в середині держави, тим самим призвести до порушень конституційних прав, громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні.

Зазначено, що у зв`язку із наведеним відповідачем-2 були сформовані подання від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023, №1143/55/109/01-2023, №1145/55/109/01-2023 та надісланні відповідачеві-1 для прийняття відповідних рішень. Вважає, що вказані подання повністю відповідають вимогам п. 5 Інструкції №1235.

На думку відповідача-2, дії Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо підготовки та направлень зазначених подань до відповідача-1 є правомірними та вчиненні відповідно чинного законодавства України. Тому вважає, що і рішення прийнятті відповідачем-1 є правомірними та не підлягають скасуванню.

Представник позивачів у судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Крім того, 02.08.2023 подав до суду клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача-1 про час, дату та місце проведення судових засідань належним чином повідомлений, у судовому засіданні призначеному на 10.07.2023 проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. У судове засідання призначене на 02.08.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідач-2 про час, дату та місце проведення судових засідань належним чином повідомлений, явку у судові засідання свого уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомляв.

Протокольною ухвалою від 02.08.2023, керуючись ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача-1, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України направлено на ім`я начальника Центрального міжрегіонального управлінням ДМС у м. Києві та Київській області подання «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» відносно громадян Грузії від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 ОСОБА_1 , від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 ОСОБА_2 , від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 ОСОБА_3 , в яких викладено прохання про заборону в`їзду на території України на 3 роки.

06.03.2022 Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області на підставі подань Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України громадянам Грузії:

- на підставі подання від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 - № 25 відносно ОСОБА_1 ;

- на підставі подання від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 - № 27 відносно ОСОБА_2 ;

- на підставі подання від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 - № 24 відносно ОСОБА_3 .

Зазначені рішення були прийняті на підставі Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за №25/24802, пунктів 1, 2 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та у зв`язку з встановленням Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України того, що громадяни Грузії Громадяни Грузії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 становлять загрозу інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні з огляду на наступне:

- в ході отриманої оперативної інформації, встановлено, що вказані громадяни Грузії прибули в Україну з метою вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацією масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України;

- з метою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та дестабілізації криміногенної обстановки в Україні, у ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що вказані громадяни Грузії мають намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурення вихідців з Російської Федерації та близьких їм осіб, планують створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій. Таким чином, вказане може призвести до чисельних порушень громадського порядку та дестабілізацію в середині держави, тим самим призвести до порушень конституційних прав, громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні.

Позивачі не погоджуючись з діями відповідача-2 щодо складань подань «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» та з рішеннями відповідача-1 від 06.03.2023 № 25, № 27, № 24, звернулися з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 18 Загальної декларації прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави.

Частиною першою статті 26 Конституції України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Частинами першою та другою вказаної статті встановлено, що за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України. Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за №25/24802 рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Підпунктом «б» пункту 4 вказаної Інструкції встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою, зокрема, підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Пунктом 5 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за №25/24802 встановлено, що після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Згідно з пунктом 6 вказаної Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Таким чином, частиною першою статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік підстав за наявності яких в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, в`їзд в Україну може бути заборонено в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні. Рішення про заборону в`їзду в Україну приймається ДМС та її територіальними органами, зокрема, за обґрунтованим зверненням підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Рішення від 06.03.2023 № 25, № 27, № 24 відносно позивачів були прийняті на підстав подань відповідача-2 від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 ( ОСОБА_1 ); 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 ( ОСОБА_2 ); №1145/55/109/01-2023 ( ОСОБА_3 ).

Відповідні подання сформовано відповідачем-2 на направлено відповідачу-1 у зв`язку з встановленням відповідно до пункту 1 статті 1, пунктів 1, 2, 3 статті 2, підпунктів 1, 2 пункту 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 №1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави наступного:

- в ході отриманої оперативної інформації, встановлено, що позивачі прибули в Україну з метою вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацію масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України;

- з метою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та дестабілізації криміногенної обстановки в Україні, у ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що позивачі мають намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурення вихідців з Російської Федерації та близьких їм осіб, планують створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій. Таким чином, вказане може призвести до чисельних порушень громадського порядку та дестабілізації в середині держави, тим самим призвести до порушень конституційних прав громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні.

Пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Частиною першою статті 3 вказаного Закону встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів підпунктів 1, 2 пункту 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

З аналізу подань від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 ( ОСОБА_1 ); від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 ( ОСОБА_2 ); від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 ( ОСОБА_3 ) судом встановлено, що вони не містять викладу обставин, які стали підставами для висновку про те, що позивачі хочуть повернутися на територію України з метою вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організації масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України чи мають намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурення вихідців з Російської Федерації та близьких їм осіб, планують створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій.

Суд зауважив, що в зазначених поданнях вказано про те, що відповідна інформація отримана в ході отримання оперативної інформації та проведення оперативно - розшукової діяльності, водночас при цьому звертає увагу на те, що в будь - якому разі отримана інформація мала бути перевірена відповідачем-2 та висновки щодо ймовірності вчинення позивача дій, які становлять загрозу громадському порядку, охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні мають базуватися на певних фактах існування яких має бути підтверджене належними доказами.

Також суд звертає увагу на той факт, що позивачі з 2012 року проживають в на території України та у встановленому законодавством порядку отримали посвідки на постійне проживання на території України.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 , а саме з довідки про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями виконавчого комітет Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, з 13.06.2018 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 у 2019 році отримав посвідку на постійне проживання на території України (№ НОМЕР_1 від 15.11.2019). А також, з 13.08.2012 є платником податків на території України - реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 . Має унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі України - 739.

Також, ОСОБА_1 з 11.12.2020 на території України зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_2 з 13.06.2018 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями виконавчого комітет Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Крім того, позивач-2 у 2019 році отримував посвідку на постійне проживання на території України (№ НОМЕР_1 від 15.11.2019). /Також, з 13.08.2012 є платником податків на території України - реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 . Має унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі України - 739.

ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_3 ще 01.11.2016 отримав посвідку на постійне проживання на території України (№ посвідки ІН111761, орган видачі 1401).

Отже, вказані вище обставини та факти свідчать про те, що позивачі тривалий час постійно проживають на законних підставах перебуває на території України, не порушують жодних вимог законодавства.

При цьому, як і в матеріалах справи, так і в поданнях від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 ( ОСОБА_1 ); від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 ( ОСОБА_2 ); від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 ( ОСОБА_3 ) відсутня будь-яка інформація щодо порушення позивачами вимог законодавства України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що в поданнях від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 ( ОСОБА_1 ); від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 ( ОСОБА_2 ); від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 ( ОСОБА_3 ) не зазначено на підставі яких саме обставин було встановлено факт того, що позивачі бажають в`їхати на територію України з метою вчинення дій, які становлять загрозу громадському порядку, охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні та відповідно не наведено доказів, які підтверджують їх наявність, а також те, що у суду відсутні докази на підтвердження наявності у позивачів мети вчинення відповідних дій, суд дійшов висновку про те, що відповідачем 2 з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2, статті 77 КАС України не доведено наявність підстав для надсилання відповідачу 1 вказаних подань.

Як вбачається з рішень від 06.03.2023 № 25, № 27, № 24, єдиною підставою для їх видання стали подання від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 ( ОСОБА_1 ); від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 ( ОСОБА_2 ); від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 ( ОСОБА_3 ).

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій службових осіб відповідача щодо надсилання до Державної міграційної служби України подань від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 ( ОСОБА_1 ); від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 ( ОСОБА_2 ); від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 ( ОСОБА_3 ) та для визнання протиправними та скасування від 06.03.2023 № 25, № 27, № 24 прийнятих виключно на підставі вказаних подань.

Відповідно до пункту 8 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за №25/24802 ДМС або її територіальний орган, який готував рішення про заборону в`їзду в Україну особі, у триденний строк надсилає засвідчену копію такого рішення разом з дорученням щодо заборони в`їзду в Україну особі до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, розташованого: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, оформленого відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року N280 «Про затвердження Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

В рішенні № 3-рп/2003 Конституційного Суду України від 30.01.2003 (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини) зазначено, що за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Іванов Ю.М. проти України», пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі «Аксой проти Туреччини», пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі «Джорджевич проти Хорватії», п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі «Ван Остервійк проти Бельгії», пункти 36-40).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що рішення від 06.03.2023 № 25, № 27, № 24 щодо заборони в`їзду в Україну позивачів були надіслані до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України та інформація про них була внесена до відповідних інформаційних систем суд дійшов висновку про необхідність для повного та ефективного захисту та поновлення прав позивача зобов`язати відповідача-1 письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України (Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України) про скасування оскаржуваних рішення протягом 2 робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

Крім того, суд враховує те, що позивачі вже звертались до суду зі схожими позовними вимогами, у зв`язку з тим, що відповідачем-1 вже виносились аналогічні рішення з тотожних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та з Єдиного державного реєстру судових рішень громадяни Грузії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 звертались до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2022 по справі №640/13633/22 адміністративний позов громадян Грузії ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ), Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, задоволено повністю.

З даного рішення суду, зокрема вбачається, що «Рішення від 15.06.2022 № 76, № 77, № 78, № 79 відносно позивачів були прийняті на підстав подань відповідача 2 від 15.06.2022 № 1153/55/109/01-2022 ( ОСОБА_3 ), від 26.05.2022 № 923/55/109/01-2022 ( ОСОБА_7 ), від 15.06.2022 № 1151/55/109/01-2022 ( ОСОБА_1 ) від 15.06.2022 № 1152/55/109/01-2022 ( ОСОБА_2 ).

Відповідні подання сформовано відповідачем 2 (Управлінням стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України) на направлено відповідачу 1 у зв`язку з встановленням відповідно до пункту 1 статті 1, пунктів 1, 2, 3 статті 2, підпунктів 1, 2 пункту 1 статті 23 Закону України "Про національну поліцію" та Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави наступного:

- в ході отриманої оперативної інформації, встановлено, що позивачі прибули в Україну з метою вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацію масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України;

- з метою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та дестабілізації криміногенної обстановки в Україні, у ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що позивачі мають намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурення вихідців з Російської Федерації та близьких їм осіб, планують створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій. Таким чином, вказане може призвести до чисельних порушень громадського порядку та дестабілізації в середині держави, тим самим призвести до порушень конституційних прав громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні.».

Тобто, відповідачем-2 були подані аналогічні за змістом, як і в даній справі, подання відносно позивачів, на підставі яких були прийнятті відповідачем-1, також аналогічні за змістом, як і в даній справі, рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянам Грузії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які вже були судовим рішенням скасовані та визнанні протиправними.

Суд вважає за доцільне зазначити, що частинами першою та другою статті 6 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 статті 9 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі Suominen v. Finland №37801/97 від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватись виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі розкритий в частині четвертій статті 9 КАС України, якими встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не наданні до суду належні докази на підтвердження того, що вказані громадяни Грузії, тобто позивачі по справі, прибули в Україну з метою вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацією масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України;

Тобто, фактично спірне рішення прийнято відповідачем без будь-яких доказів, на підставі яких суд відповідно до статті 72 КАС України може встановити дійсні обставини справи.

Суд звертає увагу на те, що процес доказування спрямований на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів їх дослідження і оцінки.

Відповідно до вимог процесуального законодавства, обов`язок доказування покладається на сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Так, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід звернути увагу, що зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин. Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відтак, матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доведено іншою стороною.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд зазначає, що позивачами під час розгляду справи надані належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ними доводи не були спростовані відповідачами.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанцій до платіжних інструкцій на переказ готівки від 18.05.2023 №ПН3455416, №ПН3455414, №ПН3455415, вбачається, що кожним позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 32220 грн. 80 коп.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь кожного із позивачів у розмірі 32220 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення № 25 від 06.03.2023, прийняте начальником Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Ігорем Семиногом, та затверджене заступником начальника Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення № 27 від 06.03.2023, прийняте начальником Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Ігорем Семиногом, та затверджене заступником начальника Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4. Визнати протиправним та скасувати рішення № 24 від 06.03.2023, прийняте начальником Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Ігорем Семиногом, та затверджене заступником начальника Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянці Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

5. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 06.03.2023 № 25 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого 06.03.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, - протягом 2 (двох) робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

6. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 06.03.2023 № 27 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого 06.03.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, - протягом 2 (двох) робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

7. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 06.03.2023 № 24 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянці Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого 06.03.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим, - протягом 2 (двох) робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

8. Визнати протиправними дії службових осіб Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо надсилання до Державної міграційної служби України подання від 02.03.2023 №1144/55/109/01-2023 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання та заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

9. Визнати протиправними дії службових осіб Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо надсилання до Державної міграційної служби України подання від 02.03.2023 №1143/55/109/01-2023 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання та заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» громадянину Грузії ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10. Визнати протиправними дії службових осіб Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо надсилання до Державної міграційної служби України подання від 02.03.2023 №1145/55/109/01-2023 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання та заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» громадянці Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

11. Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ), Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

12. Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ), Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

13. Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ), Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.