Справа № 120/18764/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 серпня 2023 р. Справа № 120/18764/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - В/ч НОМЕР_1 , позивач) звернулась в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за виплачене на момент розірвання контракту грошове забезпечення у сумі 3398,58 грн та за отримане речове майно у сумі 1618,13 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 14.01.2021 № 10 (по стройовій частині) ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу частини. Разом з тим, наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 19.11.2021 № 40 о/с було достроково розірвано контракт з відповідачем у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків. У зв`язку з чим у ОСОБА_1 виник обов`язок відшкодувати кошти за виплачене на момент розірвання контракту грошове забезпечення у сумі 3398,58 грн та за отримане речове майно у сумі 1618,13 грн.

Оскільки у добровільному порядку зазначені суми не були відшкодовані позивачу, В/ч НОМЕР_1 звернулась з цим позовом до суду.

22.12.2021 на виконання вимог частини 3 статті 171 КАС України до відповідного органу реєстрації місця проживання судом направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1

31.12.2021 від Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради надійшла відповідь на запит, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 23.09.2020 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 04.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Копія ухвали направлялась на адресу зазначену позивачем та підтверджену Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради (вул. Тімірязєва, 6, кв. 124, м. Вінниця).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча копію ухвали про відкриття провадження отримав 14.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.26).

Ухвалою від 21.03.2022 провадження у справі було зупинено до припинення (скасування) воєнного стану або ж виключення В/ч НОМЕР_1 з числа військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Ухвалою від 10.05.2023 провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 06.06.2023 адміністративну справу № 120/18764/21-а прийнято до свого провадження суддею Томчуком А.В.

Копія ухвали від 06.06.2023 надіслана відповідачу, що підтверджується матеріалами справи, однак вказане відправлення повернулось на адресу суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У строк, визначений положеннями КАС України, відзиву на адресу суду або клопотання про продовження строку на його подання до суду надходило. Відтак, наявні підстави для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2021 № 10 громадянина ОСОБА_1 , прийнятого на військову службу за контрактом відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 Західного ОТО НГ України від 06.01.2021 № 1 о/с 14.01.2021 по 13.01.2024, зараховано з 14.01.2021 до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Разом з тим, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, згідно з наказом командира В/ч НОМЕР_1 Західного ОТО НГ України від 19.11.2021 № 40 о/с по особовому складу з ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України, відповідно п.п. «ж» п. 2 частини 5 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Як встановлено з матеріалів справи, контракт про проходження військової служби у НГ України укладений строком на три роки з 14.01.2021 по 13.01.2024, було достроково розірвано - 19.11.2021, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Таким чином, після дострокового розірвання контракту в силу пункту 7 такого контракту у ОСОБА_1 виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання.

Разом тим у зв`язку з тим, що відповідач добровільно не відшкодував витрати на користь позивача у загальному розмірі 5016, 71 грн (з яких: заборгованість за виплачене на момент розірвання контракту грошове забезпечення становить - 3398,58 грн, за отримане речове майно - 1618,13 грн), позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону Закон № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

В силу частини першої статті 19 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом (частина 4 статті 19 Закону № 2232-ХІІ).

В силу пунктів "ж" і "з" частини 5 статті 26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця); у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Так, судом встановлено, що укладений ОСОБА_1 контракт про проходження військової служби у НГ України на посадах осіб рядового складу від 14.01.2021 (строком на три роки), достроково розірвано 19.11.2021 на підставі п.п. «ж» п. 2 частини 5 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Поряд цим, п. 7вказаного вище контракту передбачено, що у разі порушення умов , визначених контрактом, сторони несуть відповідальність згідно із законом.

Так, в силу вимог пункту 3 розділу XXI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200, одноразова грошова допомога після укладання першого контракту підлягає стягненню з військовослужбовців, визначених у пункті 1 цього розділу, у сумі, обчисленій у повних календарних місяцях пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту, у разі дострокового припинення (розірвання) першого контракту та звільнення з військової служби (направлення для проходження строкової військової служби) зокрема у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Пунктом 18 глави 1 розділу III наказу МВС від 07.06.2017 № 475 «Про речове забезпечення Національної гвардії України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 червня 2017 р. за № 797/30665, передбачено, що у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, а також у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна (додаток 6).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до довідки В/ч НОМЕР_1 від 19.11.2021 №114 на момент звільнення за відповідачем рахувалась заборгованість із грошового забезпечення (одноразова грошова допомоги після укладення першого контракту) у розмірі 3 398,58 грн, а витрати, пов`язані із забезпеченням відповідача речовим майном під час проходження військової служби у В/ч НОМЕР_1 згідно з довідкою-розрахунком від 19.11.2021 № 26 становлять 1618, 13 грн.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 документально підтвердженої заборгованості перед позивачем з відшкодування залишкової вартості речового забезпечення та поверненням грошової допомоги після укладення першого контракту, що не були відшкодовані позивачу, у загальній сумі 5016,71 грн.

З урахуванням вищевикладеного зважаючи дострокове розірвання контракту з ОСОБА_1 на підставі п. "ж" п.2 частини 5 статті 26 ЗУ № 2232-ХІІ, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України грошових коштів у загальній сумі 5016,71 грн.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відносно вимоги стягнути з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України грошові кошти у сумі 2270,00 грн в якості відшкодування витрат на сплату судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки в даному випадку Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до суду як суб`єкт владних повноважень, судові витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 заборгованість за виплачене на момент розірвання контракту грошове забезпечення у розмірі 3398, 58 грн (три тисячі триста дев`яносто вісім грн 58 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 заборгованість за отримане речове майно у розмірі 1618,13 грн (одна тисяча шістсот вісімнадцять грн 13 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.08.2023

Суддя Томчук Андрій Валерійович