Справа № 380/13914/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/13914/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Персенківка» до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Персенківка» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 25.05.2023 про накладення штрафу у розмірі 10200грй на ТОВ «Персенківка».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в рамках виконавчого провадження ВП № 71307063 виніс Постанову ВП № 71307063 про накладення штрафу, згідно якої на ТОВ «Персенківка» у відповідності до ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. Підставою винесення спірної постанови зазначається, що боржник (позивач) не надав підтверджуючих документів про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду. ТОВ «Персенківка» вважає спірну постанову протиправною, оскільки в даній постанові вказано, що витребовується майно, будівлі і споруди, які у ТОВ «Персенківка» відсутні. Оскільки такі об`єкти не є на балансі підприємства, і відсутні в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач повідомляв Відповідача листом від 04.04.2023 про те, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що в нього відсутнє майно, яке вказано в наказі №32/87т від 15.0/8/2022 р.- Господарського суду м. Києва, а саме: майно, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Авіаційна,7. Стверджує, що Відповідач не з`ясував причини по яким не було виконано рішення суду, а саме: умисно чи не умисно, чи мав можливість позивач виконати це рішення суду. А отже, накладення спірного штрафу на позивача є незаконним.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву не подав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 24.07.2023 року у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

Постановою від 25.05.2023 ВП №71307063 державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Панчишина Володимира Романовича на боржника ТОВ «Персенківка» накладений штраф у розмірі 10200,00 грн. за невиконання рішення суду.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірну постанову протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірної постанови з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 3 цього ж Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Згідно із ч. 1 ст. 18 цього ж Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п.п. 1 та 16 ч. 3 ст. 18 цього ж Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 26 цього ж Закону, визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Згідно із ч. 1 ст. 63 цього ж Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно із ч. 3 ст. 63 цього ж Закону, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ст. 75 цього ж Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Згідно із ст. 32 цього ж Закону, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Як слідує з матеріалів справи позивач листом №2 від 04.04.2023 року звернувся до Відповідача із заявою та повідомив про існування причин, які унеможливлюють виконання рішення суду, в якій зазначено:

« 28.03.2023 р. ТзОВ «ПЕРСЕНКІВКА» отримало від Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові лист за № б/н про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення витрат на виконання виконавчого провадження у сумі 600,00 грн. та лист про стягнення виконавчого збору у сумі 26800,00 грн.

Просимо Вас закрити виконавче провадження порушене згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 р. ВП № 71307063, та повернути виконавчий документ Стягувачу на підставі ст. 37 п. 6 та ст. 4 п. 1 пп. 3) Закону України «Про виконавче провадження».

По-перше, в даній постанові вказано юридична особа, яка на сьогоднішній день не існує в природі - Приватне акціонерне товариство «ПЕРСЕНКІВКА», замість нього є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРСЕНКІВКА» (ТзОВ «ПЕРСЕНКІВКА»).

По-друге, в даній постанові вказано, що витребовується майно, будівлі і споруди, які у ТзОВ «ПЕРСЕНКІВКА» відсутні. Оскільки, такі об`єкти не є на балансі нашого підприємства, і відсутні в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно».

До заяви доданий витяг із Державного реєстру речових прав, з якого встановлено, що позивач має у власності:

1) Будівлі літ. А-1, А'-І, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні Загальна площа (кв.м): 1154.5, Опис: будівлі літ. А-1, А'-І Львівська обл., м. Львів, вулиця Тернопільська, будинок 42;

2) Квартира, Львівська обл., м. Львів, вулиця Бальзака О., будинок 25, квартира 2.

Належні та допустимі докази про те, що вказане майно є предметом витребування в межах згаданого виконавчого провадження, у справі відсутні

Суд зазначає, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання примусове виконання його відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

На переконання суду спірна постанови про накладення на боржника штрафу прийнята без з`ясування причин невиконання рішення суду, докази які б спростовували такі висновки суду в справі відсутні.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 287, 295 КАС України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Персенківка» (79034, м. Львів, вул. Тернопільська, 42) до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 299) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції від 25.05.2023 року ВП №71307063 про накладення штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (, 79040, м. Львів, вул. Городоцька, 299) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Персенківка» (, 79034, м. Львів, вул. Тернопільська, 42) 2684,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі 03.08.2023 року.

Суддя Гавдик З.В.