Справа № 369/7199/23
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/7199/23
Провадження № 2-а/369/132/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі Миголь А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у місті Києві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 15.05.2023 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову старшого лейтенанта поліції 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Гирну С.Г. від 15.02.2023 року серія ЕАС № 654923 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а провадження про притягнення ОСОБА_1 -закрити. Стягнути з Департаменту ПП НП України шляхом списання з спеціального рахунку в Державному казначействі України на користь ОСОБА_1 1073, 60 грн. Свої вимоги мотивував тим, що Постановою старшого лейтенанта поліції 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Гирну С.Г. від 15.02.2023 року серія НАС № 6549230 його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в сумі 3400 грн. Відповідно до вказаної постанови, 15.02.2023, о 13-11 год., Позивач керуючи автомобілем «Міцубісі Аутлендер», д.н. НОМЕР_1 на бульварі Лесі Українки в м. Києві, дослівно - «не пред», чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху У країни (далі - ПДР), скоївши правопорушення у вигляді керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного:

Відповідно до ст.283 КпАП України постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

Однак, всупереч вимогам ст.283 КпАП України, оскаржувана постанова взагалі не містить обставини, які були встановлені посадовою особою, яка виносила постанову та змісту порушення, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 126 КпАП України, а суть адміністративного правопорушення зазначена у вигляді: «водій керуючи ТЗ не пред» не вказує на порушення мною ч. 2 ст.126 КпАП України. Крім того, відповідальність за ч.2 ст.126 КпАП України настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Відповідно до п. 2.13 ПДР до категорії «В» належать автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, -восьми. состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів. Зазначає, що відповідно до довідки № 31/212 від 13.05.2023 року, виданою Територіальним сервісним центром МВС № 8046 йому було видано посвідчення водія категорії «В», яка дозволяє керувати транспортними засобами з кількістю місць до 8 шт. Відповідно до роздруківки з інтернет - сайту «Mitsubishi-autograd.соm.uа» модель автомобіля «Міцубісі- Аутлендер» передбачає наявність 5 ти -7 місць. Стверджує, що 04.03.2023 року мав посвідчення водія, з категорією, яка дозволяла йому керувати вищевказаним автомобілем. Також, п.2.1 .а ПДР покладає на водія обов`язок мати при собі посвідчення водія, яке дає право керування таким транспортним засобом. З наведеного вбачається, що відсутність права на керування та відсутність посвідчення водія є окремими видами правопорушень і відповідальність за дані правопорушення передбачена різними статтями КпАП України. Так, відповідальність за керування т/з за відсутністю права на керування таким т/з передбачена ч.2 ст.126 КпАП України, а відповідальність за відсутність у водія посвідчення водія, яке дає право керування таким транспортним засобом, або за не пред`явлення такого посвідчення, передбачена ч. 1 ст.126 КпАП України. У випадку встановлення факту порушення вимог п.2.1.а ПДР, водій повинен нести відповідальність не за ч.2 ст.126 КпАП України, а за ч.1 ст.126 КпАП України. Вказує, що не порушував вимоги п.2.1.а ПДР в частині відсутності права на керування автомобілем марки «Міцубісі-Аутлендер», мав та маю право на керування таким транспортним засобом, докази, які б підтверджували, що я не мав при собі або не пред`явив посвідчення водія, також відсутні, в моїх діях відсутня сама подія вищевказаного правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню як протиправна, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 261 КАС України відповідачеві було встановлено строк на подачу відзиву та пояснень на позовну заяву з дня отримання ухвали суду.

Копію Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2022 року та примірники позовної заяви надіслані на адресу відповідача.

Згідно з ст. ст.159,162 КАС України відповідач скористався своїм правом та 20.07.2023 року на адресу суду від представника Департаменту патрульної поліції Олійник Ірини Зеновіївни надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, у якому вона просила відмовити у задоволенні позову позивача у повному обсязі.

В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що Позивач до матеріалів справи надав довідку № 32/212 від 13.05.2023 року, видану Територіальним сервісним центром МВС № 8046 про те, що останньому було видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 04.07.2006 категорії « В», яке дозволяє керувати транспортним засобом з кількістю місць до 8 шт.

У відповідності до даної довідки у Позивача повинно бути посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 04.07.2006, яке дозволяє керувати транспортним засобом.

Про те у матеріалах справи відсутнє посвідчення водія відповідної категорії, яке дає право керування транспортним засобом у відповідності до п. 2.1 а ПДР. а присутня тільки довідка про наявність посвідчення водія.

Зазначає, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2020 року Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік. Згідно з Інформаційного порталу національної поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 04.07.2006 категорії «В», зданий на збереження у сервісному центрі (витяг додається). У відповідності п. 20 розділу 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1995 р. « Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» передбачено, що Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Виходячи з вище наведеного, Позивач для отримання посвідчення водія повинен обов`язково прийти медичний огляд, скласти теоретичний і практичний іспит після чого тримати посвідчення водія відповідної категорії. Однак у матеріалах справи відсутнє посвідчення водія відповідної категорії, через те що, з урахуванням вишевикладеного Позивач не здійснив повернення свого посвідчення водія, яке знаходиться на зберіганні у сервісному центрі, що є наслідком заборони керувати транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Стверджує, що Відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, вірно кваліфікував склад адміністративного правопорушення та вмотивовано виніс постанову серії ЕАС № 654923 від 15.02.2023 року. У відповідності до п. 1 ч. З Розділу VIII Інструкції із правил застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС від 18.12.2018 №1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах БпЛА становить - 30 днів. Таким чином у Департаменті патрульної поліції відсутні фото - та відеоматеріали на підставі яких була винесена постанова серії ЕАС № 654923 від 15.02.2023, якою Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статтею 126 КУпАП. Водночас факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ч. 4ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2023 року старшим лейтенантом поліції 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Гирну С.Г. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП серія ЕАС № 654923. Відповідно до вказаної постанови, 15.02.2023, о 13-11 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Міцубісі Аутлендер», д.н. НОМЕР_1 на бульварі Лесі Українки в м. Києві, не пред`явив посвідчення про право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху України, скоївши правопорушення у вигляді керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до довідки № 31/212 від 13.05.2023 року, виданою Територіальним сервісним центром МВС № 8046 згідно з даними Єдиного державного реєстру МВС на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії «В» 04.07.2006 року у ВРЕР ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області.

Відповідно до роздруківки з інтернет - сайту «Mitsubishi-autograd.соm.uа» модель автомобіля «Міцубісі- Аутлендер» передбачає наявність 5 ти -7 місць.

Законність та обґрунтованість вказаної постанови та дій відповідача щодо винесення цієї постанови є предметом спору в цій справі.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначенім Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 1ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності за порушення ч. 1ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом.

Враховуючи вказане, суд зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготить до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 2.1 а розділу 2 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із п. 2.4 а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З огляду на вказані норми права, суд дійшов висновку про те, що у відповідача наявні правові підстави для перевірки наявності у позивача посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та пред`являти його на вимогу працівників поліції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Виключний перелік підстав, за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб, передбачено у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції чинній на час оформлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності), відповідно до якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Твердження позивача про те, що він не порушував вимоги п.2.1.а ПДР в частині відсутності права на керування автомобілем марки «Міцубісі-Аутлендер», мав та має право на керування таким транспортним засобом, докази, які б підтверджували, що він не мав при собі або не пред`явив посвідчення водія, також відсутні і в його діях відсутня сама подія вищевказаного правопорушення, є безпідставними.

Як убачається з доданої до відзиву на позовну заяву копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2020 року Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Згідно з Витягу з Інформаційного порталу національної поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 04.07.2006 категорії «В», зданий на збереження у сервісному центрі.

Відповідно до п. 20 розділу 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1995 р. « Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» передбачено, що Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Виходячи з вище наведеного, ОСОБА_1 для отримання посвідчення водія повинен обов`язково прийти медичний огляд, скласти теоретичний і практичний іспит після чого отримати посвідчення водія відповідної категорії.

У матеріалах справи відсутнє посвідчення водія відповідної категорії, через те що, з урахуванням вишевикладеного Позивач не здійснив повернення свого посвідчення водія, яке знаходиться на зберіганні у сервісному центрі, що є наслідком заборони керувати транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Суд підкреслює, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

Відповідно до п. 1 ч. З Розділу VIII Інструкції із правил застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС від 18.12.2018 №1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах БпЛА становить - 30 днів.

У Департаменті патрульної поліції відсутні фото - та відеоматеріали на підставі яких була винесена постанова серії ЕАС № 654923 від 15.02.2023, якою Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статтею 126 КУпАП.

Водночас факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи позивача про те, що доказів вчинення ним будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникало право вимагати від позивача пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 16.08.2019 у справі № 524/126/17.

Твердження Позивача, що оскаржувана постанова взагалі не містить обставини, які були встановлені посадовою особою, яка виносила постанову та змісту порушення, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 126 КпАП України, а суть адміністративного правопорушення зазначена у вигляді: «водій керуючи ТЗ не пред» не вказує на порушення мною ч.2 ст.126 КпАП України є безпідставними.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За вивченням змісту постанови суд встановив, що така відповідає повній мірі відповідає змісту ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначені усі дані, як того вимагає наведене положення закону.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при складанні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» ст. ст. 222, 245, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Андрій Волчко