Справа № 484/3227/23
Суддя: Закревський В. І.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/484/37/23
Справа: 484/3227/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Закревського В.І.,

секретаря судового засідання Фартушняк Ю.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.06.2023 року серії БАД №085059 у частині визнання винним за ч. 3 ст. 121 КУпАП та закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії БАД №085059 від 20.06.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення він визнаний винним в тому, що 20 червня 2023 року о 13 год. 20 хв., на автодорозі М-05 "Київ-Одеса" водій керував транспортним засобом марки Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , належного ТОВ "Порше Лізинг Україна", та рухався по дорозі, що має смуги для руху в одному напрямку, не зайнявши крайнього правого положення на дорозі, а також у водія був відсутній обов`язковий технічний контроль на транспортний засіб, чим порушив п.п. 11.2, 31.3 б) ПДР України. Відповідно до даної постанови, позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 121 КУпАП та до позивача на підставі ст. 36 КУпАП за більш тяжке адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. При цьому, позивач визнає свою провину за ч. 2 ст. 122 КУпАП та просить скасувати дану постанову про адміністративне правопорушення в частині, яка стосується визнання його винним за ч. 3 ст. 121 КУпАП, вказуючи, що Правил дорожнього руху в цій частині не порушував, порушення не вчиняв, його автомобіль не призначений для перевезення вантажів та пасажирів, а виключно є службовим автомобілем, однак поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не враховано пояснень позивача. Просив в цій частині закрити провадження по справі про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Позивач позов підтримав та просив про його задоволення з мотивів наведених в позовній заяві, в зв`язку із воєнним станом у країні просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді від 30.06.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідачу вручені копія ухвали та позовної заяви з додатками 06.07.2022 року.

11.07.2023р. від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського з місця події, які долучені до матеріалів справи, просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін, за наявними у справі доказами, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №085059 від 20.06.2023, винесеної поліцейським СРПП СПД №2 (м. Благовіщенськ) Голованівського РВП ГУ НП України в Кіровоградській області капралом Поліщуком Євгеном Валерійовичем, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 121 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено стягнення - штраф у розмірі 510 грн.

У змісті постанові вказується, що 20 червня 2023 року о 13 год. 20 хв., на автодорозі М-05 "Київ-Одеса" водій керував транспортним засобом марки Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , належного ТОВ "Порше Лізинг Україна", та рухався по дорозі, що має смуги для руху в одному напрямку, не зайнявши крайнього правого положення на дорозі, а також у водія був відсутній обов`язковий технічний контроль на транспортний засіб, чим порушив п.п. 11.2, 31.3 ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч.3 ст.121 КУпАП.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на переконання позивача працівниками поліції безпідставно визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП і не враховано його пояснень. При цьому свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, визнає повністю, тому судом в цій частині постанова не розглядається.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.1 ст.77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що на позивача на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 121 КУпАП. Позивача визнано винним в тому, що 20 червня 2023 року о 13 год. 20 хв., на автодорозі М-05 "Київ-Одеса" водій керував транспортним засобом марки Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , належного ТОВ "Порше Лізинг Україна", та рухався по дорозі, що має смуги для руху в одному напрямку, не зайнявши крайнього правого положення на дорозі, а також у водія був відсутній обов`язковий технічний контроль на транспортний засіб, чим порушив п.п. 11.2, 31.3 ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід вказати також, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування.

З долучених до матеріалів справи доказів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, зокрема представленого відповідачем відео, вбачається наступне.

На відео, що долучено відповідачем записано спілкування позивача з співробітниками патрульної поліції, з якого вбачається, що позивач підтверджує, що він за своєю посадою є фахівцем з питань закупівлі зернових ДП "Сантрейд", яке займається закупівлею зерновихта придбало на умовах лізінгу вказаний автомобіль у ТОВ "Порше Лізинг Україна".

Позивач же вказує, що його автомобіль є службовим авто і згідно вимоги щодо обов`язкового проходження технічного контролю не поширюються на такі автомобілі та відповідно просить скасувати оскаржувану постанову.

З даного приводу суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з пп. 31.3 "б" ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, настає в разі керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для накладення адміністративного стягнення слугувало керування позивачем транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Позивачем в обґрунтування протиправності винесення оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності зазначається, що транспортний засіб, яким він керував, не підлягає обовязковому технічному контролю.

Проте, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст.35 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною другою цієї статті визначено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Поженнями ч. 8 цієї статті визначено, що на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

При цьому, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 р. № 137 (далі - Порядок № 137).

За приписами п. 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

За вимогою власника обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов`язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.

Таким чином, обов`язковий технічний контроль кожні два роки проходять транспортні засоби, зокрема легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, якщо строк їх експлуатації перевищує два роки.

На підставі наведених вище положень суд дійшов висновку, що умови, за яких проведення обов`язкового технічного огляду транспортних засобів є обов`язковим, як і періодичність такого огляду, стосуються не тільки категорій транспортних засобів, але і строку їх експлуатації та мети використання (перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку).

При цьому, як вірно вказує сторона відповідача твердження позивача про необов`язковість проходження технічного контролю службовими автомобілями юридичних осіб, є хибною, позаяк отримання прибутку є основною метою діяльності юридичної особи.

Так, Восьмий апеляційний адміністративний суд, постановляючи рішення в справі №857/2991/19 від 18 квітня 2019 року в справі за подібними правовідносинами вказав, що : "На підставі наведених вище положень колегія суддів дійшла висновку, що умови, за яких проведення обов`язкового технічного огляду транспортних засобів є обов`язковим, як і періодичність такого огляду, стосуються не тільки категорій транспортних засобів, але і строку їх експлуатації та мети використання (перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку).

Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля.

В розумінні пп.15 п.2 Порядку №137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Таким чином, 09 січня 2019 року транспортний засіб, яким керував позивач, використовувався ним для службової поїздки, що свідчить про використання вказаного транспортного засобу під час провадження господарської діяльності товариством, у якому позивач працює бухгалтером. За таких обставин, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідачем оцінено наявні докази, повно і об`єктивно досліджено всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст. 252 КУпАП".

Наведені правові позиції покликані забезпечувати сталість та єдність судової практики і є обов`язковими для врахування.

Таким чином, суд вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а доводами позивача, наведеними в позовній заяві не спростовуються висновки інспектора.

Тому, є необґрунтованими доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а саме у вчиненні порушень вимог ПДР України.

Суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №085059 від 20.06.2023 винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, а адміністративне стягнення на позивача накладено на підставі ст. 36 КУпАП за більш серьйозне правопорушення з числа вчиненних а саме в межах санкції частини 2 статті 122 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку про законність постанови серії БАД №085059 від 20.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП та накладення стягнення на підставі ст. 36 КУпАП за ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що постанова серії БАД №085059 від 20.06.2023 не підлягає до скасування, є складена повноважною особою, адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП накладено в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 122, ч.3 ст. 121 КУпАП, а приймаючи спірну постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 242, 286 КАС України, ст.ст. 251, 276, 280, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.06.2023 року серії БАД №085059 у частині визнання винним за ч. 3 ст. 121 КУпАП та закриття провадження по справі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, , місце знаходження: вул. Віктора Чміленка, буд. 41, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006.

Повне судове рішення складено 04.08.2023 року.

СУДДЯ: