Справа № 237/3316/23
Суддя: Ліпчанський С. М.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 237/3316/23
Номер провадження 2-а/237/17/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.23 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

за участю секретаря судового засідання Бахтіяровій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. КураховеМар`їнського району Донецької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень.

Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач зазначає, що 22.02.2023, 23.02.2023 та 10.05.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 Кодексом України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафів у розмірі 17 000 гривень, 8 500 гривень та 8 500 гривень відповідно та інкриміновано позивачу те, що він допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України в частині навантаження на одинарну вісь транспортного засобу МАЗ 53366, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач стверджує, що вказане правопорушення він не вчиняв у зв`язку з чим постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягають скасуванню. В обґрунтування вказаного позивач стверджує, що відповідачем при винесенні оскаржуваних постанов не враховано властивість вантажу, що перевозився, а саме пшениці, центр тяжіння якої може змінюватись при зміні напрямку чи швидкості руху, при винесенні постанов серії АА № 00008332 та АА № 00005821 не прийнято до уваги, що навантаження на вісь транспортного засобу перебуває в межах статистичної похибки, зміст постанови не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а самі постанови не містять належного підпису уповноваженої особи.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечував у повному обсязі та зазначив, що винесені постанови про адміністративні правопорушення відповідають усім вимогам, що встановлені КУпАП, зміст оскаржуваних постанов відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, визначеного ст. 132-1 КУпАП, а посилання позивача на властивість сипучого вантажу є необґрунтованим, оскільки переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху про що наголошено у постанові Верховного Суду № 803/1540/16 від 24.07.2019.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 205 КАС України , неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з постанови серії АА № 00005620 від 22.02.2023 на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення старшим державним інспектором Савченком В.О. встановлено, що автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб 27.01.2023 о 7 год 11 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл. ОСОБА_2 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 17.6% (2.024 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон.

Як вбачається з постанови серії АА № 00008332 від 10.05.2023 на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 гривень за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення старшим державним інспектором Савченком В.О. встановлено, що автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб 11.04.2023 о 18 год 34 хв., за адресою М-04, км 186+337, Дніпропетровська обл. ОСОБА_2 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6.643% (0.764 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон.

Як вбачається з постанови серії АА № 00005821 від 23.02.2023 на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 гривень за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення старшим державним інспектором Савченком В.О. встановлено, що автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб 03.02.2023 о 07 год 50 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл. ОСОБА_2 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5.913% (0.68 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон.

Вирішуючи питання щодо строків на звернення з позовною заявою суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

В силу вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Під «поважними причинами» слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 26 червня 2018 у справі №473/653/17, від 18 січня 2019 року в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

Відповідач у позовній заяві визнав, що постанови серії АА № 00005620 та серії АА № 0005821 позивачу вручені не були та за твердженням відповідачаповернулись у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Крім того зі змісту наданих відповідачем до відзиву згрупованих поштових відправлень та самих конвертів неможливо взагалі встановити який саме документ надсилався позивачу, список згрупованих поштових відправлень не містить відомостей про направлення позивачу саме такого документу як постанова по справі про адміністративне правопорушення та саме постанов серії АА № 00005620 та серії АА № 0005821.

Зі змістом оскаржуваних постанов серії АА № 00005620 та серії АА № 0005821 позивач ознайомився лише 29.05.2023, що підтверджується матеріалами справи, а відтак на підставі положень ст. 289 КУпАП строк на звернення до суду на оскарження вказаних постанов підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

При цьому, суд ураховує правовий висновок, викладений в Постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, згідно з яким застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Доказів того, що позивач, проявляючи розумну обачність міг би дізнатися про існування вказаної постанови раніше, за вказану ним дату з інших джерел суду також не надано.

Щодо правомірності прийняття постанови суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху затверджених визначено, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Також за пунктами 1.10 ПДР України:

- дозволена максимальна маса - маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима;

- дозволена максимальна маса автопоїзда - це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда. При цьому, дозволене максимальне навантаження на вісь - максимальне навантаження на вісь транспортного засобу, зазначене у підпункті в пункту 22.5 цих Правил; дозволені максимальні розміри - максимальні розміри транспортного засобу, зазначені у підпункті а пункту 22.5 цих Правил (вказані абзаци пункту 1.10 діють до 31 грудня 2023 року).

Зі змісту підпунктів б) та в) пункту 22.5 ПДР України вбачається, що допускається рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли їх параметри не перевищують, окрім іншого, для доріг державного значення: б) фактичну масу (тонн): вантажні автомобілі: двовісний автомобіль 18; трьохвісний автомобіль 25 (2Для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26); чотирьохвісний автомобіль 32; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38; Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44; Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40; в) навантаження на вісь (тонн): на одинарну вісь 11,5; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5; від 1 до 1,3 метра 16; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20; на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21; понад 1,3 до 1,4 метра 24.

Також, п. 22.5 ПДР України встановлює, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами». У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

За статтею 8 Конституції України саме Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення , виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Як встановлено в абзаці 1 пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Отже, законодавцем допускається перевезення вантажу з навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на рівні 11,73 тони, що відповідає рівню 2 відсоткової похибки. Відтак для наявності складу адміністративного правопорушення необхідним є перевищення 5 відсотків від максимально допустимого навантаження на вісь, що має місце у разі навантаження на одинарну вісь на рівні 12,3165 тон.

Згідно постанови серії AA № 00008332 навантаження на одинарну вісь транспортного засобу становить 12264 кг, а згідно постанови серії АА № 00005821 навантаження на одинарну вісь транспортного засобу становить 12180 кг, однак при винесенні вказаних постанов старшим державним інспектором не прийнято до уваги встановлений нормотворцем 2 відсотковий ліміт дозволеного перевищення вагових параметрів, що свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Крім того, старшим державним інспектором не дотримано вимог щодо змісту та оформлення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, що знаходить своє вираження в наступному.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Зі змісту оскаржуваних постанов слідує, що старшим державним інспектором не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, а вказано на окремі ділянки дороги виключно як на координати здійснення вимірювання та фіксації транспортного засобу.

Також оскаржувані постанови містять фотозображення транспортного засобу МАЗ 53366, ДНЗ НОМЕР_1 , за відповідним посиланням, що наявне в оскаржуваних постановах, розміщено відеозаписи транспортного засобу, а відповідачем додано до відзиву фотозаписи на яких зображено вказаний транспортний засіб, водночас оскаржувана постанова містить посилання лише на наступні технічнізасоби, а саме: WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16 та WIM 20, WAGA-WIM35, № 7, які відповідно до сертифікатів UA.TR.113-0619/05F-21, UA.TR.113-0619/11F-22 та UA.TR.113-0619-21 є приладами для зважування транспортних засобів, в той час як посилання на технічний засіб, яким здійснено фото та відеозаписи оскаржувані постанови в порушення імперативних вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП не містять.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові по справі № 524/9716/16-а від 13.02.2020 у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, не містять оскаржувані постанови і посилання на модель транспортного засобу як того вимагає ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Відомості про наявність причепу до транспортного засобу в оскаржуваних постановах відсутні.

При цьому встановлено, що сам транспортний засіб має лише дві вісі, в той час як в оскаржуваних постановах здійснено вимірювання чотирьох вісей та всі вісі вказані як такі, що належать одному транспортному засобу МАЗ 53366, днз НОМЕР_1 .

Також не враховано відповідачем і властивість переміщуваного товару, а саме пшениці, яка відноситься до категорії подільного сипучого вантажу, що здатен змінювати розподіл навантажень на вісі транспортного засобу та відносити транспортний засіб до категорії великовагових вже після початку його руху, що виключає вину, як один із складових елементів правопорушення. Переміщення сипучого вантажу, відбувається до моменту заїзду на ваги, під час пересування, зокрема під час прискорення, гальмування, зміни вектору руху, транспортного засобу по маршруту перевезення вантажу. Як видно з матеріалів габаритно-вагового контролю, фактична вага т/з не перевищувала дозволених 40 тон, що свідчить про дотримання перевізником вимог законодавства під час завантаження транспортного засобу.

Щодо твердження відповідача про необхідність врахування висновку, висловленого в постанові Верховного Суду по справі № 803/1540/16 від 24.07.2019, суд зазначає, що у вказаній справі судом касаційної інстанції не висловлено правової позиції щодо впливу властивостей сипучого товару на зміну центру тяжіння вантажу.

Крім того при перевірці наданих відповідачем у якості додатків до відзиву оскаржуваних постанов встановлено, що вони складені з порушенням вимог, встановлених ч. 9 ст. 283 КУпАП, а саме не підписані уповноваженою особою з огляду на наступне.

Так, пунктами 5 та 6 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1286/36908 встановлено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа виносить постанову, зміст якої повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП з накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис чи печатка вважається таким, що пройшов перевірку та отримав підтвердження, якщо, серед іншого, під час перевірки за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки отримано підтвердження того, що особистий ключ, який належить підписувачу чи створювачу електронної печатки, зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки; під час перевірки підтверджено цілісність електронних даних в електронній формі, з якими пов`язаний цей кваліфікований електронний підпис чи печатка.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 19 Закону України Про електронні довірчі послуги» засоби кваліфікованого електронного підпису чи печатки повинні забезпечувати, серед іншого, захист від доступу до особистих ключів сторонніх осіб.

Відповідно до пункту 12 частини другої статті 23 Закону України Про електронні довірчі послуги» кваліфіковані сертифікати відкритих ключів обов`язково повинні містити, в тому числі, відомості про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки (для кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки).

Згідно з пунктом 82 вимог у сфері електронних довірчих послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 N 992, перевірка кваліфікованого електронного підпису чи печатки проводиться будь-якою особою з метою отримання інформації про дійсність чи недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Згідно з абзацом другим пункту 2 Порядку використання електронних довірчих послуг в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 N 749, захищений носій особистих ключів - засіб кваліфікованого електронного підпису чи печатки, що призначений для зберігання особистого ключа та має вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на ньому даних від несанкціонованого доступу, безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

В силу вимог ч. 4 Порядку використання електронних довірчих послуг в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях державної форми власності підписувачі представники державної установи використовують виключно кваліфіковані сертифікати відкритих ключів підписувачів представників державної установи та захищені носії особистих ключів

За результатами перевірки електронного підпису на наданих представником відповідача у якості додатків до відзиву оскаржуваних постановах встановлено, що вказані документи підписані ОСОБА_3 26.06.2023 в той час як самі постанови винесені іншою посадовою особою, а саме ОСОБА_4 у лютому та травні 2023 року, а відтак оскаржувані постанови не підписані особою, яка розглянула справу, в порушення вимог ч. 9 ст. 283 КУпАП та положень Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, держава, встановивши ряд критеріїв в оформленні та підписанні постанов, якими особа притягується до адміністративної відповідальності та зазнає заходів примусу, зокрема й у вигляді накладення адміністративного стягнення, має дотримуватись згаданого принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених самою ж державою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а.

Всупереч зазначеній нормі КАС України відповідач не надав суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови підлягають скасуванню, а справа закриттю.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень задовольнити.

Постанови серії АА № 00005620 від 22.02.2023, серії АА № 00005821 від 23.02.2023, серії АА № 00008332 від 10.05.2023 по справам про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі скасувати

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2статті 132-1 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Ліпчанський