Справа № 400/3015/22
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3015/22

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

повний текст судового рішення

складено 09.06.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ НП), в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ НП №601 від 11.05.2022 року про звільнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області;

- стягнути з ГУ НП на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.05.2022 року по дату набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що службове розслідування, яке передувало видачі оскаржуваного наказу проведено не об`єктивно, з порушенням засад неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом. Під час визначення виду стягнення відповідачем не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Позивач також стверджує, що його вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку належним чином не доведена.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги а повному розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що з 04.09.2017 року лейтенант поліції ОСОБА_1 згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580) виконував основні обов`язки поліцейського та з 01.08.2021 року займав посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП.

09.05.2022 року до керівництва ГУ НП надійшла доповідна записка т.в.о. начальника УПП ГУ НП в Миколаївській області підполковника поліції Пономаренка М.О. (вих. №475/43-2022 від 09.05.2022 року) за фактом можливого спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 з боку окремих поліцейських ВП №1 Миколаївського РУП (ЄО Миколаївського РУП №6994 від 08.05.2022 року).

По даному факту було призначено та проведено службове розслідування, у ході якого було встановлено, що 06.05.2022 року о 23:06 год., відповідно до відомостей журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених №398/1 від 19.03.2022 року, до ВП №1 Миколаївського РУП з блокпоста «Мост» автопатрулем управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП НП України (далі УПП в Миколаївській області) «КОРВЕТ-451» у складі: старшого лейтенанта ОСОБА_3 та лейтенанта поліції ОСОБА_4 , було доставлено ОСОБА_2 .. При цьому, до ОСОБА_2 було застосовано спеціальний засіб «кайданки» та останню розміщено на стільцях в фойє адміністративної будівлі ВП №1 Миколаївського РУП.

У подальшому, о 23:14 год. до ОСОБА_2 , яка знаходилась у вищевказаному місці з одягнутими на зап`ястя рук кайданками (руки перебували за спиною), підійшов оперуповноважений сектору кримінальної поліції ВП №1 Миколаївського РУП лейтенант поліції та почав з останньою спілкуватись.

Після нетривалої розмови, лейтенант поліції ОСОБА_1 без законних на те підстав, наніс один удар правою рукою по обличчю ОСОБА_2 , яка в цей час взагалі не здійснювала фізичного опору вказаному поліцейському.

Надалі, 07.05.2022 року о 07:09 год. ОСОБА_2 самостійно покинула адміністративну будівлі ВП №1 Миколаївського РУП.

08.05.2022 року ОСОБА_2 звернулась до Лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва, де їй було встановлено діагноз: «забій м`яких тканин обличчя та шиї».

Разом з цим, 08.05.2022 року Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві, внесено відомості про факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 до ЄРДР №00000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

У ході службового розслідування лейтенант поліції ОСОБА_1 на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати будь-які письмові пояснення щодо вищевикладених обставин даного службового розслідування, про що комісією складено акт №477/43-2022 від 09.05.2022 року.

11.05.2022 року керівництвом ГУ НП затверджено висновок службового розслідування, в якому зазначено, що у діях позивача вбачаються порушення вимог:

- ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.08.2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) щодо обов`язку поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень, утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

- ч.1 ст.18 Закону №580 щодо обов`язку поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

- п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 (далі Правила поведінки №1179) щодо обов`язку поліцейського під час несення служби неухильно дотримуватись законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, обов`язку діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що ними визначені, поважати і не порушувати права людини, у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків, неухильно дотримуватись обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію» та іншими актами законодавства України, виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, поводитися доброзичливо, відкрито, уважно, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Також у висновку службового розслідування зазначено, що подія, пов`язана із спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , негативно вплинула на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, підвищення довіри населення до правоохоронних органів, враховуючи вимоги Закону України «Про Національну поліцію» щодо визначення рівня довіри населення до поліції основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції, підрив якого є неприпустимим особливо в умовах становлення поліції України та створення позитивного іміджу новоутвореного органу, оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З урахуванням висновків службового розслідування наказом начальника ГУ НП в Миколаївській області від 11.05.2022 року №601 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ВП №1 Миколаївського РУН ГУНП в Миколаївській області», за вчинення дисциплінарного проступку оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Копію вищевказаного наказу ОСОБА_1 отримав 19.05.2022 року.

Наказом начальника ГУ НП від 11.05.2022 року №375 о/с «По особовому складу», позивача, на підставі наказу від 11.05.2022 року №601, ч.1 п.6 ст.77 Закону №580 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту), звільнено зі служби в поліції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ є правомірним, оскільки зібрані по справі докази доводять факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що є належною підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно визначив обсяг нормативно-правового регулювання, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, і полягає в наступному.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно- правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У відповідності до ч.ч.1 та 2 ст.19 Закону №580, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.ст.1 та 2 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Принципи етики для працівників МВС визначають Правила поведінки №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Частиною 1 ст.59 Закону №580 визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно ст.64 Закону №580, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно ст.14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У п.1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 року №893 (далі Порядок №893), зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень п.п.1, 4 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно п.7 розділу V Порядку №893, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Пунктом 13 розділу V Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п.2 розділу VI Порядку №893).

Положеннями ст.19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з приписами розділу VI та VII Порядку №893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У відповідності до положень ст.21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

Статтею 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені ч.1 ст.77 Закону №580, відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).

У свою чергу, службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Колегія суддів не вбачає порушень прав позивача у процедурі проведення щодо нього службового розслідування, якому була надана можливість надати свої усні чи письмові пояснення, проте останній у своїх поясненнях від 09.05.2022 року письмово відмовився від надання пояснень на підставі ст.63 Конституції України, завіривши це своїм підписом (т.1 а.с.67), і даний факт відмови був зафіксований відповідним актом про відмову надати пояснення від 09.05.2022 року (т.1 а.с.68).

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що надана позивачем копія письмових пояснень щодо вищевикладених обставин від 08.05.2022 року не може бути прийнята судом як доказ надання пояснень під час службового розслідування, оскільки службове розслідування призначено наказом №585 від 09.05.2023 року, а самі пояснення та докази надання пояснень в рамках службового розслідування позивачем до суду надані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході службового розслідування були відібрані пояснення від інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу ВП №1 Миколаївського РУП лейтенант поліції Яковлевої Юлії Миколаївни, інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу ВП №1 Миколаївського РУП старшого лейтенанта поліції Свіщенко Анжели Олександрівни та слідчого відділення ВП №1 Миколаївського РУП старшого сержанта поліції Вербицького Олександра Сергійовича, які підтвердити, що дійсно бачили як лейтенант поліції ОСОБА_1 підходив до ОСОБА_2 та спілкувався з останньою, однак, вказані поліцейські не бачили, яким чином лейтенант поліції ОСОБА_1 наніс удар рукою по обличчю ОСОБА_2 .

Із письмових пояснень начальника ВП №1 Миколаївського РУП підполковника поліції Донця Андрія Ігоровича, заступника начальника відділення поліції - начальника СКП ВП №1 Миколаївського РУП підполковника поліції ОСОБА_5 , заступника начальника слідчого відділення ВП №1 Миколаївського РУП капітана поліції ОСОБА_6 вбачається, що дізнавшись про вказану подію, вони переглянувши відеозапис із камери відеоспостереження, встановленої в фойє адміністративної будівлі ВП №1 Миколаївського РУП впевнились, що лейтенант поліції ОСОБА_1 дійсно наніс удар рукою по обличчю ОСОБА_2 , яка в цей час жодним чином не здійснювала фізичного опору ОСОБА_1 ..

В позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач заперечує нанесення ним удару рукою по обличчю ОСОБА_2 , та стверджує, що лише прикрив їй рота рукою.

Колегія суддів вважає, що такі доводи позивача спростовуються долученим до справи відеозаписом із камери відеоспостереження, встановленої у фойє адміністративної будівлі ВП №1 Миколаївського РУП, з якого чітко вбачається факт нанесення позивачем саме удару правою рукою по лівій стороні лиця гр. ОСОБА_2 в області шиї та щоки.

На підставі з`ясованих під час судового розгляду обстави та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка позивача під час несення служби 06.05.2022 року відносно до гр. ОСОБА_2 порушувала вимоги п.1 ст.18 Закону №580, ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту та п.1 розділу ІІ Правил поведінки №1179, що стало правомірною підставою для звільнення позивача зі служби в поліції.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на застосування відповідачем до нього найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення з сими видів, передбачених ст.13 Дисциплінарного статуту, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, обрання виду дисциплінарного стягнення за фактом вчиненого позивачем дисциплінарного проступку є виключною компетенцією відповідача, а в рамках даного спору позивач взагалі заперечує факт вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді удару рукою по обличчю ОСОБА_2 .

Таким чином колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька