Справа № 580/5250/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року справа № 580/5250/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

26 червня 2023 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23; ), в якому просить:

1) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, викладену в листі від 13.06.2023 №6724-6170/С-03/8-2300/23 у перерахунку та зарахуванні ОСОБА_1 стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці такі періоди:

з 28.10.1983 по 07.03.1984 (04 місяці 11 дні) - строкова військова служба,

з 07.03.1984 по 25.12.1985 (05 років 08 місяці 28 дні) - строкова служба в Демократичній республіці Афганістан;

з 01.09.1986 по 30.06.1990 (01 рік 11 місяців) - навчання в Харківському юридичному інституті (денна форма: навчання);

з 01.08.1990 по 04.12.1992 - стажист-досліджувач кафедри цивільного процесу Української юридичної академії та з 07.12.1992 по 23.12.1993 - юрисконсульт Канівського міського виконавчого комітету (03 роки 0 місяців 0 днів) - стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний1 для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 03.03.2023 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено йому у зарахуванні до стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді також період з 28.10.1983 по 07.03.1984 (04 місяці 11 дні) - строкова військова служба, з 07.03.1984 по 25.12.1985 (05 років 08 місяці 28 дні) - строкова служба в Демократичній республіці Афганістан; з 01.09.1986 по 30.06.1990 (01 рік 11 місяців) - навчання в Харківському юридичному інституті (денна форма: навчання); з 01.08.1990 по 04.12.1992 - стажист-досліджувач кафедри цивільного процесу Української юридичної академії та з 07.12.1992 по 23.12.1993 - юрисконсульт Канівського міського виконавчого комітету (03 роки 0 місяців 0 днів) - стаж роботи судді в галузі права. Крім того, відповідач повинен був призначити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% від суддівської винагороди.

Ухвалою суду від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що позивач вперше був обраний на посаду судді 24.12.1993 під час дії Закону № 2862-ХІІ, отже у спірних правовідносинах, при визначені стажу роботи позивача на посаді судді повинні враховуватись норми визначені статтею 137 Закону № 1402-VIII та листом Вищої ради правосуддя. Відповідно до статті 142 Закону № 1402-VIII довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402-VIII. Стаж позивача, який дає право на відставку судді та для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 34 роки 3 місяці 25 днів (відповідно до розрахунку Київського апеляційного суду від 03.03.2023 № 37/0351/23). Стаж роботи на посаді судді, для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 29 років 2 місяці 11 днів, а саме: з 24.12.1993 до 18.07.2005 - робота на посаді судді Канівського районного суду Черкаської області, судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області; з 19.07.2005 до 01.10.2018 - робота на посаді судді апеляційного суду Київської області; з 02.10.2018 до 03.03.2023 - робота на посаді судді Київського апеляційного суду. Зарахування періодів військової служби, половини строку навчання у юридичному інституті, роботи стажистом-дослідником та юрисконсультом до стажу роботи на посаді судді при розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не передбачено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 з 24 грудня 1993 по 03 березня 2023 роки працював в різних судових інстанціях України. А саме, - суддею місцевого суду з 24.12.1993 по 18.07.2005 (11 років 07 місяці 26 днів) суддя Канівського районного суду Черкаської області, голова Канівського міського суду Черкаської області та суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області та з 19.07.2005 по 03.03.2023 (17 років 07 місяців 02 дні) - суддя Апеляційного суду Київської області, суддя Київського апеляційного суду.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 02.03.2023 позивача звільнено з посади судді Київського апеляційного суду у відставку.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач у період:

- з 28.10.1983 по 07.03.1984 (04 місяці 11 дні) проходив строкову військову службу, з 07.03.1984 по 25.12.1985 (05 років 08 місяці 28 дні) - строкова служба в Демократичній республіці Афганістан;

- з 01.09.1986 по 30.06.1990 (01 рік 11 місяців) - навчався в Харківському юридичному інституті (денна форма навчання);

- з 01.08.1990 по 04.12.1992 ( 02 роки 4 місяці 4 дні) - стажист-досліджувач кафедри цивільного процесу Української юридичної академії;

- з 07.12.1992 по 23.12.1993 (01 роки 0 місяців 17 днів) працював юрисконсультом Канівського міського виконавчого комітету;

- з 24.12.1993 по 18.07.2005 (11 років 07 місяці 26 днів) - суддя Канівського районного суду Черкаської області, голова Канівського міського суду Черкаської області та суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області;

- з 09.07.2005 по 03.03.2023 (17'років 07 місяців 02 дні) - суддя Апеляційного суду Київської області, суддя Київського апеляційного суду.

На звернення позивача щодо перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді Головне управління ПФУ в Черкаській області листом від 13.06.2023 №6724-6170/С-03/8-2300/23 повідомило, що згідно ст. І37 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді при розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання суд ці у відставці не передбачено зарахування періодів військової служби, половини строку навчання у юридичному інституті, роботи стажистом-дослідником та юрисконсультом. Підстав для перерахунку раніше призначеного розміру щомісячного довічного грошового утримання немає.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 116 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус судців» (далі - Закон № 1402 - VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді не менше 20 років, що визначається згідно із ст. 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із ч. 1 ст. 137 Закону № 1402 - VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судці судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судці Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосудця, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії судців України; судці в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судці, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судці відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання).

Враховуючи час призначення позивача на посаду судді, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулюється частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»;

Відповідно до ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус судців», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів; арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах. Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судців» № 865 від 03 вересня 2005 року зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008' року № 545, встановлювалось, що до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Вказана позиція також висловлена у роз`ясненні Конституційного Суду України в Рішенні №8-рп/2005 року.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом' четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VІІІ дає підстави для висновку, що, у з в`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону України № 1402-УШ, судцям додатково до стажу роботи на посаді, судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону України № 1402-VIIІ (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зарахувати до стажу роботи на посаді судці їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат.

Зокрема, Законом СРСР від 12 липня 1967 року «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Спільною Постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року № 59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» було передбачено зарахувати до вислуги років для призначення пенсії, один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної республіки Афганістан військовослужбовцям, що прослужили встановлений строк служби в цій країні.

Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР» № 1545-ХХІІ від 12 вересня 1991 року встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

У ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року зазначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Також, відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (що діяв на дату встановлення позивачу доплати), до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасниками бойових дій визнаються, в тому числі, учасники бойових' дій на території інших країн - військовослужбовці, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу PCP (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників) працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно, до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 63 від 08 лютого 1994 року «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та -затвердженого нею Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького 1 складу і військовослужбовців Міністерства ' внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього СРСР, проходили службу в період із квітня 1979 року по грудень 1989 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» № 393 від 17 липня 1992 року встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років зараховується, в тому числі, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах держаної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органу внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно що ч. 2 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, установлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» № 393 від 17липня 1992 року передбачено, щодо вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, в тому числі, участь у бойових діях у воєнний час.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» від 12 вересня 1991 року № 1545-XII, до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу PCP з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, якщо вони не суперечать Конституції і Законам України.

Згідно з вимогами підпункту «а» пункту 1 Постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР «Про пільги військовослужбовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» від 17 січня 1983 року № 59-27, передбачено зарахування до вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді зараховується час проходження військової служби та визначений порядок та умови його обчислення, в тому числі, передбачено зарахування до вислуги років для призначення пенсії або довічного грошового утримання судді у відставці одного місяця служби за три місяці часу служби на території Демократичної республіки Афганістан у період бойових дій.

Отже, період проходження позивачем дійсної строкової військової/служби в Збройних Силах СРСР на території Демократичної республіки Афганістан з 07.03.1984 по 25.12.1985 року підлягає зарахуванню на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці і тому становить 05 років 08 місяці 28 дні.

Також підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді і період проходження строкової військової служби на території колишнього СРСР період з 28.10:1983 по 07.03198 (04 місяці 11 дні).

З приводу зарахування половини строку навчання у вищому учбовому закладі до стажу роботи судді, Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2018 року y справі № 607/8146/17, провадження № К/9901/38356/18 (у подібних правовідносинах), зробив висновок, що задовольняючи позові суди першої та апеляційної інстанції правильно виходили з того, що відповідачем при призначенні та нарахуванні довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не враховано половину строку навчання у вищому учбовому закладі. Верховний Суд зазначив, що з огляду на положення зазначених актів та наявний у позивача стаж роботи на посаді судці понад 10 років, до стажу роботи, що дає позивачеві право на відставку і довічне утримання, підлягає зарахуванню половина строку навчання в юридичному вузі.

В постанові від 23 серпня 2018 у справі № 9901/28/17 провадження № І1-389сал18 Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку про зарахування половини строку навчання у вищому учбовому закладі. Аналогічні висновки у подібних правовідносинах Верховний Суд зробив у постанові від 13 травня 2020 року (справа № 242/1890/17 провадження № К/9901/29641/18), у постанові від 01 жовтня 2018 року (справа № 541/503/17, провадження № К/9901/2628/17), у постанові від 06 березня 2018 року (справа № 308/6953/17), у постанові від 19 червня 2018 року (справа № 243/4458/17). За висновками Верховного Суду у наведених справах у подібних, правовідносинах «не включення до відповідного стажу роботи на посаді судці, за умови роботи на посаді судці не менше як Г0 років, половини строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах є неправомірним.

Відповідач не врахував половину строку навчання в Інституті з 01.09.1986 по 30.06.1990 року (01 рік 11 місяців), у зв`язку з чим незаконно зменшив розмір обчисленого позивачу щомісячного довічного утримання судці у відставці.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № ,1402 до стажу роботи на посаді судці також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас частиною 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права 3 роки мають судді, яких було призначено на посаду вперше згідно ч з вимогами/ встановленими Законом України № 2862 на день їх обрання.

Таким чином, період здійснення діяльності на посадах стажиста-досліджувача кафедри цивільного процесу Української юридичної академії та юрисконсульта Канівського міськвиконкому з 01.08.1990 по 24.12.1993 підлягає зарахуванню 3 роки до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового' утримання судці у відставці.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести позивачу перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці з 03.03.2023 в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає таке.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIII).

Частиною 3 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Судом встановлено, що стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 40 років 07 місяців 28 днів.

Отже, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів.

Отже позивач має 20 повних років роботи на посаді судді понад 20 років, тому відповідно до Закону №1402 має право на довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із збільшенням на 2% від суми довічного грошового утримання (20 років х 2% = 40%).

Відповідно до вимог ч. 1ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, викладену в листі від 13.06.2023 №6724-6170/С-03/8-2300/23 у перерахунку та зарахуванні ОСОБА_1 стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці такі періоди:

з 28.10.1983 по 07.03.1984 (04 місяці 11 дні) - строкова військова служба,

з 07.03.1984 по 25.12.1985 (05 років 08 місяці 28 дні) - строкова служба в Демократичній республіці Афганістан;

з 01.09.1986 по 30.06.1990 (01 рік 11 місяців) - навчання в Харківському юридичному інституті (денна форма: навчання);

з 01.08.1990 по 04.12.1992 - стажист-досліджувач кафедри цивільного процесу Української юридичної академії та з 07.12.1992 по 23.12.1993 - юрисконсульт Канівського міського виконавчого комітету (03 роки 0 місяців 0 днів) - стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний1 для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 03.03.2023 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО