Справа № 160/11779/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 липня 2023 р. Справа № 160/11779/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про закриття провадження у справі №160/11779/23,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: визнати дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області протиправними щодо відрахування із заробітної плати суми, що перевищує 20% при виплаті його заробітної плати 30.08.2022 року; визнати дії відповідача протиправними щодо нездійснення повного розрахунку з ним при звільненні; стягнути з відповідача на його користь заробітну плату у сумі 1 364,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач вчинив протиправні дії щодо відрахування при виплаті позивачу заробітної плати 30.08.2022 року, оскільки розмір відрахувань перевищив загальний розмір усіх відрахувань у розмірі 20%, чим порушив вимоги ст.128 КЗпП України. Позивач зазначає, що згідно із розрахунком про нараховані суми належні при звільненні, з нього утримано 2 580,30 грн., що перевищує обмеження у 20% (6 080,30 грн. х 0,2 = 1 216,06 грн.). Позивачу було виплачена 3 500 грн., а повинні були на йому думку виплатити 6 080,30 грн. = (2 580,30 грн. + 3 500 грн.). Тобто, 2 580,30 грн. - 1 216,06 грн. = 1 364,24 грн. Тому, невиплачена сума заробітної плати при звільненні склала 1 364,24 грн. Крім того, у зв`язку із протиправним відрахуванням, відповідачем вчинено протиправні дії щодо нездійснення повного розрахунку при звільненні позивача 12.08.2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

До суду 26.06.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, а також до суду подано ним клопотання про закриття провадження у справі.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, позивач в серпні 2022 року вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій однією з позовних вимог була вимога про стягнення з відповідача 2 580,30 грн., що нібито неправомірно утримана останнім. При цьому із змісту позову вбачалось, що зазначені 2 580,30 грн. - це сума коштів, утримана відповідачем при звільненні позивача за використані наперед 3 календарні дні щорічної основної відпустки за робочий період з 22.12.2021 р. по 12.08.2022 р. при здійсненні розрахунку при його звільненні. Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 року у справі №160/13141/22, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 405,68 грн. У задоволенні решти позовних вимог, в тому числі щодо стягнення 2580,30 грн. - відмовлено. Відповідач зазначає, що сторони, предмети позову та підстави позову у справі №160/13141/22 та в цій справі співпадають. Крім того, зазначеним у справах правовідносинам Третій апеляційний адміністративний суд надав правову оцінку та вирішив спір по суті, прийнявши постанову від 25.05.2023 р. у справі №160/13141/22. Отже відповідач вважає, що повторний розгляд справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, суперечитиме принципу правових наслідків дії законної сили судового рішення, а тому просить суд закрити провадження у справі №160/11779/23.

04.07.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі та зазначає, що суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, розглядали позовну вимогу щодо стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на його користь 2580,30 грн. неправомірно утриманих кошів. В свою чергу предметом розгляду цієї справи є: визнання дій відповідача протиправними щодо відрахування із заробітної плати у сумі, що перевищує 20% при виплаті заробітної плати 30.08.2022 року із нього, визнання дій відповідача протиправними щодо нездійснення повного розрахунку при його звільненні та стягнення з відповідача на його користь заробітної плати у сумі 1 364,24 грн. Отже, позовні вимоги, що заявлені у цій справі, не були предметом розгляду справи №160/13141/22.

До суду від відповідача 24.07.2023 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що на даний час є постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 р. у справі №160/13141/22, якою вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав. Отже, відповідач вважає, що в даному випадку вбачаються підстави для закриття провадження у справі відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України. Щодо твердження позивача про те, що предмети спорів у справах №160/13141/22 та №160/11779/23 не співпадають, посилається на висновки Верховного Суду в постанові від 06.02.2023 р. у справі №140/559/22 та від 11.04.2018 р. у справі №9901/433/18 про те, що «не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше», а також про те, що «при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмету позову зберігається».

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 08.07.2022 року №318-о, яким переведено ОСОБА_1 на посаду начальника відділу супроводження судових спорів щодо відмови у реєстрації податкових накладних управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про припинення державної служби та звільнення начальника відділу супроводження судових спорів щодо відмови у реєстрації податкових накладних управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 від 12.08.2022 року №498-о за угодою сторін;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видати новий наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, ч.3 ст.86 Закону України Про державну службу за власним бажанням у зв`язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю, в якому зазначити днем його звільнення 12 серпня 2022 року; внести до трудової книжки запис про скасування раніше внесеного запису про звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 12.08.2022 року №498-о за угодою сторін; внести до трудової книжки запис про звільнення ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, ч.3 ст.86 Закону України Про державну службу за власним бажанням у зв`язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю, в якому зазначити днем його звільнення 12.08.2022 року; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку;

- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.;

- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 2 580,30 грн., що неправомірно утримані;

- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні у сумі 21 225,66 грн. за період з 13.08.2022 року по 30.08.2022 року;

- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 31.08.2022 року по день ухвалення судом рішення у справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 року у справі №160/13141/22, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів задоволено частково, а саме:

- стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 405,68 грн.;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, згідно із ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі №160/13141/22 виступала зокрема, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 580,30 грн.

Відповідач зазначає, що підставою позову у вказаній справі було посилання на ст.ст.127, 128 КУпАП та на дії відповідача щодо неправомірного, на думку позивача, утримання з нього грошей у сумі 2 580,30 грн. за наперед використані 3 дні відпустки за робочий період з 22.12.2021 р. по 12.08.2022 р. при здійсненні розрахунку при його звільненні відповідно до наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.08.2022 р. №498-о.

Так, в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 року по справі №160/13141/22 суд апеляційної інстанції зазначив, що станом на дату звільнення позивач вже використав частину щорічної відпустки в кількості 22 календарних днів відповідно до наказу відповідача від 30.12.2021 р. №501-в. При цьому, станом на дату звільнення позивач мав право на щорічну основну відпустку за робочий період з 22.12.2021 р. по 12.08.2022 р. пропорційно відпрацьованому часу в кількості 19 днів. Отже, станом на 12.08.2022 р. позивач мав використані наперед 3 календарні дні щорічної основної відпустки. Позивач наведеного не заперечує та не спростовує. Враховуючи вимоги ст.22 Закону України «Про відпустки», при звільненні з позивача правомірно було утримано заборгованість за 3 дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Суд відхиляє доводи позивача стосовно необхідності застосування положень ст.128 КЗпП України. Так, у своїх розрахунках позивач вказує, що в силу ст.128 КЗпП України правомірним було б утримання 20% від заробітної плати, належної до виплати. Проте, колегія суддів вважає не застосовними в спірному випадку положення наведеної норми закону. Відповідач провів відрахування в порядку ст.22 Закону України «Про відпустки», і такі дії не суперечать вимогам КЗпП України. Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2580,30 грн., задоволенню не підлягають.

Підставою ж цього позову є посилання ОСОБА_1 на ст.ст.127, 128 КУпАП та на дії відповідача щодо неправомірного, на думку позивача, утримання з нього грошей у сумі 1364,24 грн. за наперед використані 3 дні відпустки за робочий період з 22.12.2021 р. по 12.08.2022 р. при здійсненні розрахунку при його звільненні відповідно до наказу відповідача від 12.08.2022 р. №498-о.

Отже, у цій справі предметом позову є також вимога позивача про стягнення з нього утриманих грошей у сумі за наперед використані 3 дні щорічної основної відпустки у сумі 1 364,24 грн. (з урахуванням того, що тепер позивач визнає законність утримання з нього 20% розміру заробітної плати і не визнає суми, утримані понад вказаного розміру).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що тотожність предмета та підстави спору з адміністративною справою №160/13141/22, яка вже вирішена по суті, що унеможливлює окремий розгляд справи в суді, оскільки є рішення суду, яким вже вирішений публічно-правовий спір на та надано оцінку діям відповідача щодо відрахованої із заробітної плати позивача суми.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Умовами застосування п.4 ч.1 ст.238 КАС України для закриття провадження є:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження);

- набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 06.02.2023 р. у справі №140/559/22, «неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть заявляти в суді ти ж позовні вимоги й з тих же підстав».

При цьому Верховний Суд акцентує увагу на тому, що «не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше».

В постанові Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі №9901/433/18 зазначено, що «при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмету позову зберігається».

Таким чином сторони, предмети позову та підстави позову у справі №160/13141/22 та цій справі співпадають. І зазначеним у справах правовідносинам вже надано правову оцінку та вирішено спір по суті рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 року у справі №160/13141/22, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 року.

Отже повторний розгляд справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, суперечитиме принципу правових наслідків дії законної сили судового рішення.

Враховуючи, що існує таке, що набрало законної сили рішення суду у справі №160/13141/22, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі №160/11779/23 з підстав викладених відповідачем у клопотанні про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.238, 239, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про закриття провадження у справі №160/11779/23 задовольнити.

Закрити провадження у справі №160/11779/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та стягнення суми заробітної плати.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 КАС України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма