Справа № 200/1701/23
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення без розгляду частини позовних вимог

04 серпня 2023 року Справа №200/1701/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянувши в порядку письмового провадження клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років через зменшення його відсоткового значення з 82% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення під час перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та перерахунку з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року № 33/25-1402 від 30.06.2021;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.01.2016 виходячи з 82% відповідних сум грошового забезпечення та з 01.12.2019 виходячи з 82% відповідних сум грошового забезпечення згідно з довідкою Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року № 33/25-1402 від 30.06.2021 та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.

Судом на підставі матеріалів пенсійної справи встановлено, що згідно протоколу від 27.05.2008 позивачу призначено пенсію з 27.05.2008 довічно, основний розмір пенсії під час призначення становив 82 % грошового забезпечення.

Розпорядженням про перерахунок від 05.04.2018 пенсію позивача перераховано з 01.01.2016 на підставі п. 3 ПКМУ №103 від 21.02.2018, змінено розміри складових грошового забезпечення пенсії та обчислено її з 01.05.2018 у новому розмірі, зокрема, виходячи з розміру 70 % грошового забезпечення.

З 01.12.2019 проведено перерахунок пенсії позивача згідно з довідкою Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року № 33/25-1402 від 30.06.2021, пенсію при цьому також обчислено виходячи з розміру 70 % грошового забезпечення.

Позивачем оспорюється правомірність визначення основного розміру пенсії виходячи з 70 % грошового забезпечення під час перерахунку пенсії з 01.01.2016 (проведений 01.05.2018) та з 01.12.2019 (проведений у жовтні 2022 року), за наслідком яких позивачу визначено новий розмір пенсії.

До суду позивач звернувся 20.04.2023.

Ухвалою від 25.04.2023 у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено, позовну заяву залишено без руху.

Позивачем знов надано до суду на виконання ухвали клопотання про поновлення строків звернення до суду, де вказано, що суд не має допускати надмірного формалізму при застосуванні строків, що може бути неправомірним обмеженням конституційного права особи на доступ до суду. До цього ж, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією РФ, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду також може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду. Посилання суду в ухвалі від 25.04.2023 на постанову Судової Палати Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 позивач вважає недоречним, оскільки предмет даної справи відмінний від тої, яка розглядається. При цьому, визначення дати перебігу процесуального строку з 01.01.2018 свідчить про об`єктивну неможливість пенсіонера звертатися до суду за захистом свого порушеного права у 2018 році, оскільки лише 16.10.2019 постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 залишено без змін рішення Верховного Суду від 04.02.2019 про визнання протиправними дій управління ПФУ щодо зменшення особі відсоткового значення розміру пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії позивача, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення. До прийняття рішення пенсіонер не мав підстав для сумніву у добросовісності дії працівників пенсійного фонду, а керувався принципом «належного врядування». В подальшому, для захисту свого права, позивач був вимушений отримати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, звернутися до пенсійного фонду з відповідною заявою про перерахунок та виплату пенсії, але отримав відмову. Позивач, крім іншого, посилався на те, що аналіз частини 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» свідчить про відсутність строкового обмеження виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. Також позивач зазначив, що потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист.

Частиною 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Необхідно чітко диференціювати передбачені ст. 122 КАС України поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись» про порушення своїх прав.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Само по собі отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Посилання ж осіб на положення пенсійного законодавства (зокрема, статті 87 Закону № 1788-ХІІ, статті 46 Закону № 1058-IV тощо, за змістом яких строк позовної давності щодо невиплаченої з вини пенсійного органу нарахованої пенсії не застосовується), то такі посилання можуть заслуговувати на увагу лише у випадках одночасного дотримання двох умов: коли суми пенсії пенсійним органом нараховані та коли суми не виплачені саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Аналогічного висновку дійшла Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

У цій же постанові Судова палата зазначила, що аналізуючи наведене вище вважає за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18).

Таких висновків Судової палати, викладених у постанові від 29.09.2022 у справі № 200/115/21-а, від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, дотримувався також Верховний Суд у постановах від 17.01.2023 у справі № 460/2212/21, від 18.01.2023 у справі № 460/2461/21, від 26.04.2023 у справі № 160/13002/21, від 15.06.2023 у справі № 460/1034/20, від 13.07.2023 у справі № 200/10431/21, на яку до цього ж посилається відповідач.

Під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (правова позиція, висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17).

Перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 проведений відповідачем після прийняття КМУ постанови № 103 від 21.02.2018 на підставі розпорядження від 05.04.2018, в якому зазначено, що пенсію перераховано з 01.05.2018. Під час цього перерахунку основний розмір пенсії позивача обчислений, виходячи з 70 % від грошового забезпечення.

Таким чином, вирішуючи питання поважності пропуску позивачем строку звернення до суду із вимогами щодо оскарження обчислення пенсії з 01.01.2016, новий розмір якої був перерахований з 01.05.2018, як визначено у розпорядженні від 05.04.2018, суд зауважує на тому, що позивач, отримавши пенсію у травні 2018 року у неналежному на його думку розмірі, у наступні 6 місяців мав звернутись до суду із відповідним позовом, або, зокрема, у розумний строк - до відповідача за відповідними роз`ясненнями про складові пенсії, підстави їх обчислення у такому розмірі тощо, що в подальшому могло б свідчити про зацікавленість позивача у поновленні своїх прав та відсутності байдужості до них, тобто свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Посилання позивача на звернення до пенсійного органу з цього приводу як підставу обчисленні строку звернення до суду з моменту отримання від відповідача відповіді, суд до уваги не бере, оскільки доказів звернення до відповідача у розумний строк, починаючи з травня 2018 року, позивач суду не надав (як не надав суду взагалі будь-яких звернень до відповідача з цього приводу, відповідей останнього тощо).

Щодо доводів позивача про те, що він звертався до вповноважених осіб за оновленою довідкою про грошове забезпечення для перерахунку пенсії та за перерахунком пенсії на її підставі, що свідчить про його активні дії для захисту своїх прав, то суд зазначає, що такі твердження не стосуються перерахунку пенсії з 01.01.2016, вчиненого після прийняття КМУ постанови № 103 від 21.02.2018, а стосуються перерахунку пенсії з 01.12.2019 на підставі оновленої довідки, виданої станом на листопад 2019 року.

Таким чином, суду не надано доказів здійснення позивачем активних заходів для відновлення своїх прав за наслідком перерахунку пенсії, проведеного на підставі постанови КМУ № 103 з 01.01.2016, із яким позивачем не згоден.

При цьому, прийняття Великою Палатою Верховного Суду судового рішення від 16.10.2019 в зразковій справі з подібного приводу, на яке посилається позивач, не свідчить про неможливість позивача звернутись до суду у визначений КАС України 6-місячний строк з дня порушення його прав. Крім цього, навіть з 16.10.2019 минуло більше ніж 3 роки.

Посилання позивача на дію в Україні воєнного стану також не можуть слугувати підставою для поновлення строку звернення до суду із вимогами щодо перерахунку пенсії, про який позивач мав дізнатись не пізніше травня 2018 року, оскільки пенсія є щомісячним платежем, в той час як воєнний стан введено в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, тобто майже через 4 роки після того, як позивач мав дізнатись про порушення своїх прав.

З травня 2018 року по день звернення позивача до суду 20.04.2023 щодо незгоди із розміром пенсії, перерахованим з 01.05.2018, минуло майже 5 років.

Посилання позивача на ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 суд також не приймає з огляду на таке.

Цією статтею встановлено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ч. 1).

Перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (ч. 2).

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (ч. 3).

Аналіз норми дає підстави для висновку, що при непроведенні перерахунку пенсії у випадку наявності обставин, які тягнуть за собою такий перерахунок, його має бути проведено з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Суд зазначає, що у даному ж випадку, навпаки, перерахунок пенсії позивача відповідачем проведено у зв`язку з прийняттям постанови КМУ № 103 та зміною розмірів складових грошового забезпечення. Правильність застосування цієї постанови під час перерахунку пенсії та правильність визначення саме розмірів видів грошового забезпечення (посадового окладу у сумі 2500 грн, окладу за військове звання 2000 грн, надбавки за вислугу років 2250 грн, премії 30,38 грн) позивач не визначив предметом цього позову.

Позивач не погоджується із зміною відповідачем під час цього перерахунку пенсії при її обчисленні відсоткового значення розміру грошового забезпечення (від суми змінених видів грошового забезпечення), що використовується для обрахунку пенсії (з 82% до 70%). Проте, зміна цього відсотку здійснена відповідачем фактично не з підстав, що потягнули за собою проведений перерахунок пенсії з 01.01.2016, а з інших причин через зміну редакції статті 13 Закону № 2262-ХІІ з 01.04.2014, яка в свою чергу регулює не перерахунок пенсії, а порядок її призначення. Тобто, застосування статті 13 Закону № 2262-ХІІ взагалі не стосується питання перерахунку пенсії (зокрема, через зміну розмірів видів грошового забезпечення та прийняття постанови КМУ № 103), в той час як вирішенню підлягає саме питання правильності обчислення призначеної 27.05.2008 пенсії позивача з 01.01.2016 із використанням редакції статті 13 Закону № 2262-ХІІ, що діє з 01.04.2014.

Зважаючи на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню загальний 6-місячний строк звернення до суду.

Інших доводів про поважність пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог стосовно перерахунку пенсії з 01.01.2016 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, яка перерахована з 01.05.2018 позивач не навів.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду в частині визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років через зменшення його відсоткового значення з 82% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення під час перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.01.2016 виходячи з 82% відповідних сум грошового забезпечення задоволенню не підлягає, а відтак позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

У наведених вище постановах Верховного Суду останнім неодноразово викладався висновок про необхідність розгляду у таких випадках позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії за період, що складає 6 місяців до дня звернення до суду.

Водночас, відповідно до обставин справи перерахунок пенсії з 01.12.2019, під час якого основний розмір було визначено з 70 % від грошового забезпечення стосується іншої частини позовних вимог, такий перерахунок здійснено відповідачем лише з 01.10.2022 відповідно до протоколу з пенсійної справи від 09.09.2022, на підставі рішення суду від 24.01.2022 у справі № 200/18808/21, що набрало законної сили 15.08.2022, яке зобов`язувало відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року з 01.12.2019.

До суду позивач звернувся 20.04.2023, тобто із пропуском 6 місяців, які обчислюються з жовтня 2022 року, проте такий пропуск є незначним (менше місяця), в той час як з 24.02.2022 в країні триває військовий стан, що має враховуватись при вирішенні питання поважності причин пропуску строку звернення до суду. До цього ж, відповідачем не повідомлена суду дата виплати позивачу пенсії за жовтень 2022 року (момент, коли позивач мав дізнатись про порушення своїх прав).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, в частині позовних вимог щодо перерахунку пенсії з 01.12.2019, клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду із ним підлягає задоволенню, а таких строк підлягає поновленню.

Керуючись приписами ст.ст. 121-123, 240, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років через зменшення його відсоткового значення з 82% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення під час перерахунку з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року № 33/25-1402 від 30.06.2021;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.12.2019 виходячи з 82% відповідних сум грошового забезпечення згідно з довідкою Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року № 33/25-1402 від 30.06.2021 та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років через зменшення його відсоткового значення з 82% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення під час перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.01.2016 виходячи з 82% відповідних сум грошового та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в частині залишення позову без розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Михайлик