Справа № 160/11090/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (далі відповідач, ДДУВС), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з 01 липня 2022 року по 02 грудня 2022 року.
- зобов`язати Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з 01 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у період з 24.02.2022 по 30.06.2022 року йому нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, відповідно до Постанови КМУ №168. Однак, починаючи з 01.07.2022 року по дату подання позову, без жодних законних на це підстав, додаткова винагорода не нараховується та не виплачується. Неодноразові звернення до керівництва університету не дали результатів. Наголошує, що не погоджується з позицією відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди. Також позивач зазначає, що виконував завдання, які покладені на поліцейських, що входять до складу зведеного загону, а тому є всі наявні підстави про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою суду від 12.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
17.07.2023 відповідачем до суду надіслано відзив на заявлений позов, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що відповідно до посадових обов`язків основним завданням позивача на підставі Постанови КМУ про затвердження Положення про державний вищий навчальний заклад №1074, який перебуває на посаді завідувача навчально-наукової лабораторії з дослідження проблем первинної діяльності ДДУВС є провадження освітньої діяльності, а не виконання основних завдань поліції відповідно до ст. 2 Закону Про Національну поліцію. Відповідачем було виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн поліцейським, які виконували службові обов`язки та заслуговували на таку виплату у період з 28.02.2022 року по 30.06.2022 року. Підставою нарахування та виплати додаткової винагороди в означений період є Наказ МВС України №775 від 28.11.2022 року. Окрім того, відповідач наголошує, що відсутні підстави і для збільшення додаткової винагороди до 100 000,00 грн, оскільки поліцейські ДДУВС не залучалися до виконання спеціальних завдань, а до функцій у складі зведеного загону відповідно до наказу №171 від 11.03.2022 року входило забезпечення охорони та оборони адміністративних будівель університету, прилеглої території, матеріальних цінностей, попередження правопорушень або подій на території університету.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 перебуває на посаді завідувача навчально-наукової лабораторії з дослідження проблем первинної діяльності ДДУВС.
Наказом ДДУВС №140 від 24.02.2022 року залучено для посилення пропускного та внутрішньо об`єктового режиму, охорони та оборони будівель, а також внутрішньої і зовнішньої території університету постійний особовий склад університету згідно з додатком №1, ОСОБА_1 , зазначений у вказаному списку.
П.п. 1-4, 7.3 та 7.4 зазначеного вище наказу:
1. Введено в дію План оборони території Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 18.12.2020 та перевести постійний особовий склад на цілодобовий режим несення служби.
2. Забезпечено стан повної бойової готовності, надійну охорону будівель і території університету, а також посилений пропускний та внутрішньо об`єктовий режим.
3. Залучено для посилення пропускного та внутрішньо об`єктового режиму, охорони та оборони будівель, а також внутрішньої і зовнішньої території університету постійний особовий склад університету згідно з додатком № 1. Несення служби здійснювати згідно з графіками, які надавати на затвердження.
4. Призначено місце перебування та несення служби постійним особовим складом - цілодобово за місцем дислокації Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (м. Дніпро, просп. Гагаріна, 26) та Запорізького центру первинної професійної підготовки «Академія поліції» (м. Запоріжжя, вул. Севастопольська, 26).
7.3. Внесено зміни до складу добових нарядів контрольно-пропускних пунктів
університету посиливши їх щоденно, до особливого розпорядження, поліцейськими з числа постійного особового складу.
7.4. Забезпечено цілодобове патрулювання внутрішньої та зовнішньої території університету поліцейськими з числа постійного особового складу, у складі двох патрулів чисельністю не менше 6 осіб. За необхідності їх кількість
Відповідно до Наказу ДДУВС №171 від 11.03.2022 року створено та затверджено склад структури зведеного загону з числа працівників Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. Так, п. 34 Додатку до Наказу №171 до структури зведеного загону включений майор поліції ОСОБА_1 , завідувач навчально-наукової лабораторії з дослідження проблем первинної діяльності.
В зв`язку з припиненням нарахування та виплати додаткової винагороди колективом ДДУВС було направлено колективне звернення до Міністра внутрішніх справ України.
Відповідач листом №1/Д-9 від 28.09.2022 року повідомив ОСОБА_2 , що Постанова №168 не передбачає можливості виплати додаткової винагороди та не встановлює конкретні її розміри працівникам поліції, які у період військового стану не здійснюють основних повноважень правоохоронних органів відповідно до закону, а також перебувають не на території проведення бойових дій.
Наказом ДДУВС №708 від 28.09.2022 року втратили чинність пункти 1-4, 7.3 та 7.4 наказу ДДУВС №140 від 24.02.2022 року.
15.03.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити йому виплату додаткової винагороди з 24.06.2022 по 02.12.2022, враховуючи те, що у цей період він, будучи працівником поліції, займав посаду завідувача навчально-наукової лабораторії з дослідження проблем превентивної діяльності факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.
Вважаючи протиправною бездіяльність Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з 01 липня 2022 року по 02 грудня 2022 року, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (Закон №580-VIII).
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 94 Закону Закон № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Відповідно до статті 71 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.
Згідно з п.п. 3, 13, 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5)одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць.
При прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022 року воєнний стан продовжений до 25.04.2022 року.
Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2212-IX від 21.04.2022, воєнний стан продовжений до 25.05.2022 року.
Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року, воєнний стан продовжений до 23.08.2022 року.
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №2500-IX від 15.08.2022 року, воєнний стан продовжений на 90 днів.
Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №2738-IX від 16.11.2022 року, воєнний стан продовжений до 19.02.2023 року.
Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-IX, воєнний стан продовжений до 20.05.2023 року.
Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX, воєнний стан продовжений з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.
Отже, на період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України та строк дії якого в подальшому було продовжено), співробітникам Національної поліції України Постановою КМУ №168 передбачена виплата додаткової винагороди та збільшеної додаткової винагороди.
При цьому суд зазначає, що 07.07.2022 року Кабінетом Міністрів України затверджено постанову «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», де пунктом 2-1 передбачено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до зазначеного Порядку та умовах виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану вказано розмір, підстави та терміни виплати додаткової винагороди поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.
Так відповідно до пункту 2 Порядку на період дії воєнного стану додаткова винагорода поліцейським виплачується в розмірах:
3) до 100000 гривень - поліцейським, зазначеним у підпунктах 1, 2 цього пункту, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно участі в бойових діях або заходах.
Відповідно до абз.2 п.8 та пп.9 п. 14 затвердженого Порядку, зокрема, встановлено, що додаткова винагорода виплачується поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, до 30 червня 2022 року.
Додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські відряджені до державних органів, установ та організацій, крім тих, які залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції.
При цьому у п.3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України №775 від 28.11.2022 року вказано, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 8 Порядку та умов, який застосовується з 24 лютого 2022 року, підпункту 9 пункту 14 Порядку та умов, який застосовується з 01 липня 2022 року, підпункту 10 пункту 14 Порядку та умов, який застосовується з 01 травня 2022 року.
Як вбачається з матеріалів справи з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року позивач був залучений до зведеного загону з числа працівників Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ та залучався до виконання обов`язків з поліцейської діяльності, відповідно до Наказу ДДУВС №171 від 11.03.2022 року.
При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу того, що позивач з 01.07.2022 року залучався до безпосереднього виконання повноважень поліції, а тому правових підстав для нарахування та виплати йому додаткової винагороди розмірі 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць з 01.07.2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 судом не вбачається.
Крім того, за змістом листа від 13.09.2022 року встановлено, що поліцейським відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, виплата додаткової винагороди здійснювалася на підставі наказу ректора відповідного закладу.
Посилання позивача на рішення Верховного Суду від 06.04.2023 року у зразковій справі №260/3564/22 судом не приймаються, з огляду на наступне.
Так, у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 року у зразковій справі №260/3564/22 визначені ознаки типових справ, зокрема:
а) позивачем є співробітник Служби судової охорони;
б) відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони;
в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168;
г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168;
г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).
Таким чином, дана справа не підпадає під ознаки типової.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з 01 липня 2022 року по 02 грудня 2022 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Не можуть бути і задоволені судом позовні вимоги в частині зобов`язання Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з 01 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи із того, що вказані позовні вимоги є похідними.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 5,72, 77,241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса