Справа № 500/3077/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3077/23

04 серпня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №26 від 11.05.2023 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу з 12.05.2023 до пільгового стажу періоди роботи на Бережанському склозаводі (ВАТ «Бережанський склозавод») з 14.12.1990 по 25.01.1993 на посаді опалювальника на карусельній машині, з 26.01.1993 по 20.02.2005 на посаді відпальника скловиробів, з 21.02.2005 по 22.12.2006 на посаді набирача скломаси, з 21.02.2005 по 22.12.2006 на посаді набирача скломаси, з 23.12.2006 по 08.12.2008 та з 03.07.2009 по 05.08.2009 на посаді складальника скломаси;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу з 12.05.2023 до страхового стажу відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» додаткові роки за періоди роботи з 21.02.2005 по 22.12.2006, з 23.12.2006 по 08.12.2008 та з 03.07.2009 по 05.08.2009 на посадах, передбачених Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити позивачу з 12.05.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213- VIII.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 12.04.2023 звернулася у Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, №26 від 19.04.2023 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком № 2. При цьому позивач зазначає, що у вказаному рішенні було зазначено, що позивач хоч і має страховий стаж 22 роки 09 місяців 14 днів, пільговий стаж - 12 років 01 місяць 19 днів пільгового стажу, з нього за Списком №1 - 00 років 01 місяць 03 дні, однак позивач не досягла на дату звернення 55 років та немає необхідного «страхового» стажу на дату призначення пенсії відповідно до підпункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вказано, що зокрема до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 14.12.1990 по 25.01.1993 згідно довідки №28/17/17 від 28.11.2022 (в довідці не зазначено позиція виробництва, роботи, професії, посади згідно постанови КМУ №10 від 26.01.1991), з 21.02.2005 по 08.12.2008 по Списку № 1 згідно довідки № 28/11/28 від 28.11.2022 (посада, зазначена у пільговій довідці, не відповідає посаді, зазначеній в трудовій книжці та в наказі про результати атестації робочих місць від 30.12.2000).

Позивач зазначає, що надалі, з огляду на те, що у її пільговій довідці №28/11/28 від 28.11.2022 було зазначено, що у період часу з 21.02.2005 по 08.12.2008 вона працювала на посаді «складальника скломаси», що не відповідає записам її трудової книжки, позивач 03.05.2023 подала повторно відповідачу 2 заяву про призначення пенсії за Списком №2, до якої долучила пільгові довідки №03/05/1 та №03/05/2 від 03.05.2023, у яких вказано, що з 21.02.2005 по 22.12.2006 позивач працювала на посаді «набирача скломаси», а з 23.12.2006 по 08.12.2008 «складальника скломаси».

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (за принципом екстериторіальності), за результатом повторно поданої заяви прийнято рішення №26 від 11.05.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №2. У вказаному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначено, що позивач має страховий стаж 22 роки 09 місяців 14 днів, проте пільговий стаж відсутній. При цьому, за результатом повторного звернення позивача до органів Пенсійного фонду України до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з довідками від 28.11.2022 №28/11/17, №28/11/18, №28/11/19 та від 03.05.2023 №03/05/1, №03/05/2, з підстав того, що довідки видані за підписом однієї особи-ліквідатора підприємства. Питання зарахування до пільгового стажу періодів роботи, зазначених у вищевказаних довідках, буде розглянуто після надходження акту перевірки факту пільгової роботи. Також у рішенні зазначено, що у зв`язку із тим, що позивач не досягла віку 55 років вирішено відмовити у призначенні пенсії відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає, що в неї наявне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на що, відмова відповідача 1 у її призначенні, на переконання позивача, - є протиправною, а тому він звернувся з даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 15.06.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

07.07.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зі змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж позивача становить 22 роки 09 місяців 14 днів, стаж роботи за Списком № 2 відсутній, а вік позивачки 49 років 11 місяців. При цьому, до пільгового стажу не зараховано: період роботи згідно з довідками від 28.11.2022 №28/11/17, №28/11/18, №28/11/19 та від 03.05.2023 №03/05/1, №03/05/2, оскільки довідки видані за підписом однієї особи- ліквідатора підприємства.

Відповідач 2 зазначає, що враховуючи вищезазначене, позивачка не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки їй не виповнився пенсійний вік до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У встановлений судом строк відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відзив на позовну заяву не подав, з клопотанням про продовження процесуального строку для його подання не звертався.

Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд зазначає, що розгляд даної судової справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування в основній щорічної відпустки головуючої судді у даній справі, в порядку черговості.

Визначаючись щодо позовних вимог суд враховує, що предметом спору у межах даної судової справи є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №26 від 11.05.2023 яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з двох підстав, - недосягнення позивачем необхідного пенсійного віку та відсутності пільгового страхового стажу. Крім цього, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 21.02.2005 по 22.12.2006, з 23.12.2006 по 08.12.2008 та з 03.07.2009 по 05.08.2009 не в одинарному розмірі, а в співвідношенні за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, - до страхового стажу додатково зарахувати по одному року, відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів судової справи, позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 12).

12 квітня 2023 року позивач звернулася вперше до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (за принципом екстериторіальності) №26 від 19.04.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком №2 згідно заяви від 12.04.2023, оскільки позивач має страховий стаж 22 роки 09 місяців 14 днів, пільговий стаж - 12 років 01 місяць 19 днів пільгового стажу, з нього за Списком №1 - 00 років 01 місяць 03 дні, однак не досягла на дату звернення 55 років та немає необхідного «страхового» стажу на дату призначення пенсії відповідно до підпункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вказано, що зокрема до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 14.12.1990 по 25.01.1993 згідно довідки №28/17/17 від 28.11.2022 (в довідці не зазначено позиція виробництва, роботи, професії, посади згідно постанови КМУ №10 від 26.01.1991), з 21.02.2005 по 08.12.2008 по Списку №1 згідно довідки № 28/11/28 від 28.11.2022 (посада, зазначена у пільговій довідці, не відповідає посаді, зазначеній в трудовій книжці та в наказі про результати атестації робочих місць від 30.12.2000) (арк. справи 35).

Позивач вказаного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не оскаржила, однак, 03.05.2023 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із аналогічною заявою, додавши до неї додаткові довідки.

Для прийняття рішення за результатами поданої 03.05.2023 заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняло рішення №26 від 11.05.2023 про відмову у призначенні пенсії позивачу (арк. справи 38)

Приймаючи вказане рішення, відповідачем 1 зазначено, що станом на дату звернення позивач досягла 49 років 11 місяців, до страхового стажу позивача згідно долученої форми РС-право зараховано всі періоди трудової діяльності в обсязі 22 роки 9 місяців 14 днів, та зазначено що пільговий стаж відсутній.

В обґрунтування прийнятого рішення відповідачем 1 вказано, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з довідками №28/11/17, №28/11/18, №28/11/19 від 28.11.2022 та №03/05/1, №03/05/2 від 03.05.2023, з підстав того, що довідки видані за підписом однієї особи-ліквідатора підприємства. Питання зарахування до пільгового стажу періодів роботи, зазначених у вищевказаних довідках, буде розглянуто після надходження акту перевірки факту пільгової роботи. Також у рішенні зазначено, що у зв`язку із тим, що позивач не досягла віку 55 років вирішено відмовити у призначенні пенсії відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищезазначене, відповідач 1 вказав, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи за Списком № 2 та позивач не досягла передбаченого законом пенсійного віку.

Не погодившись із відповідним рішенням відповідача 1 позивач звернулася до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Статтею 2 Закону №1788-ХІІ визначено, що за цим Законом призначаються:

а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ, у редакції Закону від 02.03.2015 №213- VIII, який набрав чинності з 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, до внесення змін Законом №213-VІІІ у статтю 13 Закону №1788-ХІІ було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, Законом України №213-VІІІ від 02.03.2015, віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років.

В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІІ від 03.10.2017, який набрав чинності 11.10.2017 (далі - Закон №2148-VІІІ), доповнено Закон №1058-ІV розділом XIVІ «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян». Так зокрема, згідно пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону №2148-VІІІ від 03.10.2017) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років- з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Разом з цим, Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІІ, у новій редакції викладено пункт 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі України №2148-VІІІ від 03.10.2017, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017, правила призначення пенсій за Списком №2, почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закон України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України №213-VІІІ від 02.03.2015 та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017.

Конституційним Судом України прийнято рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213- VІІІ» (далі - Рішення №1-р/2020).

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788-ХІІ (зі змінами), внесеними Законом №213-VІІІ, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам...».

Проаналізувавши вищенаведене рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що з 23.01.2020 (моменту прийняття цього рішення Конституційним Судом України) існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України №213-VIII від 02.03.2015 та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017.

Вказані закони містять розбіжності в умовах призначення пенсії жінкам на пільгових умовах за Списком № 2 щодо вікового цензу, який складає 50 років, за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від

Вирішуючи те, який закон слід застосовувати до спірних правовідносин, суд вважає що перевагу слід надати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII положення якого визнано неконституційними, який передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, вказав, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який би був найбільш сприятливим для особи. Також Верховний Суд, беручи до уваги правову позицію, закріплену у Рішенні №1-р/2020, зазначив, що ідентична викладена у Законі №213-VІІІ правова норма щодо збільшення пенсійного віку, яка міститься у Законі № 2148-УШ та якою доповнено Закон №1058-IV, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.

За висновком суду, до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення №1-р/2020 і які відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23 січня 2020 року (набрання чинності Рішенням №1-р/2020), належать особи, які працювали до 01 квітня 2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до 01 квітня 2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до ПФУ за призначенням пенсії.

В межах даної судової справи судом встановлено, що позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах вперше 12.04.2023, та вдруге 11.05.2023. З огляду на що, суді дійшов висновку, що позивач на момент звернення до ПФУ досягла вікового цензу за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від №213-VIII від 02.03.2015, який як зазначено судом вище підлягає до застосування у спірних правовідносинах, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині покликання на те, що позивач не досягла встановленого віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, - є протиправним.

Щодо рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині незарахування позивачу до пільгового стажу жодного з її періодів трудової діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт; професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За приписами підпункту1 пункту 9 Порядку №383, пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються, зокрема, за Списком №2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку №1, а інша в Списку №2.

З матеріалів справи слідує, зокрема, що відповідачем 1 до пільгового страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 14.12.1990 по 25.01.1993.

Так, згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (арк. справи 17-22), позивач 14.12.1990 прийнята на роботу опалювальником на карусельну машину по 2 розряду на Бережанський склозавод (запис №1). 26.01.1993 позивача переведено на посаду відпалювача скловиробів (запис №2).

Згідно Довідки №28/11/17 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ВАТ «Бережанський склозавод», в період з 14.12.1990 по 25.01.1993 позивач виконувала роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - опалювала на карусельній машині гарячі скловироби вручну та працювала на посаді опалювальника на карусельній машині (арк. справи 22).

Суд враховує, що вказана посада (код КП 2190100а-16393) передбачена Списком №2 розділом XVIII підрозділом 1а постанови Кабінету Міністрів України №10 від 26.01.1991.

Також з матеріалів справи також слідує, що відповідачем 1 до пільгового страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 26.01.1993 по 20.02.2005.

Згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , копію якої долучено до матеріалів справи, позивач з 26.01.1993 переведена на посаду відпалювана скловиробів по І розряду (запис №2), а з 21.02.2005 - переведена на посаду набирана скломаси по І розряду (запис №5).

Згідно Довідки №28/11/18 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ВАТ «Бережанський склозавод», в період з 26.01.1993 по 20.02.2005 позивач виконувала роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - відпалювала гарячі скловироби вручну та працювала на посаді відпальника скловиробів (арк. справи 23).

Суд враховує, що вказана посада (код КП 18.1а) передбачена Списком №2 розділом XVIII підрозділом 1а постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.

Відповідно до висновків щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці №138/05 від 02.10.2002, № 172/05 від 19.12.2002, №042/05 від 06.03.2001 та №05-02/037 від 31.01.2006 Державної експертизи умов праці встановлено, що за результатами атестації проведеної у 1993, 1998, 2001 та 2005 роках ВАТ «Бережанський склозавод» обґрунтовано підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 по посаді «відпальник скловиробів» (арк. справи 29-33).

З матеріалів справи слідує, зокрема, що відповідачем 1 до пільгового страхового стажу позивача не зараховано також період роботи з 21.02.2005 по 22.12.2006.

Так, згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , позивач з 21.02.2005 переведена на посаду набирача скломаси по І розряду (запис №5). 23.12.2006 посада позивача - складальник скломаси (запис №6).

В матеріалах справи є Довідка ВАТ «Бережанський склозавод» за №03/05/1 від 03.05.2023 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у якій зазначено, що в період з 21.02.2005 по 22.12.2006 позивач виконувала роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - набирала гарячу скломасу вручну та працювала на посаді набирач скломаси (арк. справи 26).

Суд враховує, що вказана посада (код КП 15.1а) передбачена Списком №1 розділом XV підрозділом 1а постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.

Також відповідно до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці №05-02/037 від 31.01.2006 Державної експертизи умов праці встановлено, що за результатами атестації проведеної у 2005 році ВАТ «Бережанський склозавод» обґрунтовано підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 по посаді «складальник скломаси» (арк. справи 32-33).

Окрім цього, відповідно до Довідки виданої ВАТ «Бережанський склозавод» №28/11/13 від 28.11.2022 «Про зміну професій», відповідно до класифікатора професій ДК 003-95 Код КП 7322.2, КОД ОКЛДТР-14820, ВИПУСК ЕТКС-44, посада «набирач скломаси» перейменована на «складальника скломаси» КОД КП-7322.2 КОД ЗКППТР-14820, випуск ЕТКД-44 (арк. справи 28).

Також, судом встановлено, що відповідачем 1 до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 23.12.2006 по 08.12.2008 та з 03.07.2009 по 05.08.2009.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , вона з 23.12.2006 працювала на посаді складальника скломаси (запис №6), а з 08.12.2008 позивач звільнена з роботи за згодою сторін (запис №7).

Згідно довідок ВАТ «Бережанський склозавод» №03/05/2 та 28.11.2022, №28/11/19 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній зазначено, що в період з 23.12.2006 по 08.12.2008 та з 03.07.2009 по 05.08.2009 позивач виконувала роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - складала гарячу скломасу вручну та працювала на посаді складальник скломаси.

Суд враховує, що вказана посада (код КП 15.1а) передбачена Списком №1 розділом XV підрозділом 1а постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.

Відповідно до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці № 05-02/037 від 31.01.2006 Державної експертизи умов праці встановлено, що за результатами атестації проведеної у 2005 році ВАТ «Бережанський склозавод» обґрунтовано підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 по посаді «складальник скломаси» (арк. справи 32-33).

За наведених обставин справи, зважаючи на надані до матеріалів судового справи докази в підтвердження трудової зайнятості позивача на посадах згідно Списку №1 та №2, суд дійшов висновку про підтвердження пільгового страхового стажу у ОСОБА_1 в розрізі вказаних вище періодів.

При цьому, суд критично оцінює підстави відмови в зарахуванні періодів роботи позивача та зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації, в тому числі довідок щодо пільгового стажу, з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, інших первинних документів.

За наведених вище мотивів, суд дійшов висновку, що оскаржуване у справі рішення відповідача 1, є протиправним та підлягає скасуванню, а періоди роботи позивача на Бережанському склозаводі (ВАТ «Бережанський склозавод») з 14.12.1990 по 25.01.1993 на посаді опалювальника на карусельній машині, з 26.01.1993 по 20.02.2005 на посаді відпальника скловиробів, з 21.02.2005 по 22.12.2006 на посаді набирача скломаси, з 21.02.2005 по 22.12.2006 на посаді набирача скломаси, з 23.12.2006 по 08.12.2008 та з 03.07.2009 по 05.08.2009 на посаді складальника скломаси підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Щодо не зарахування відповідачем 1 позивачу до страхового стажу додаткових років за Списком №1 періодів роботи з 21.02.2005 по 22.12.2006, з 23.12.2006 по 08.12.2008 та з 30.07.2009 по 05.08.2009, то суд зазначає, що частину третю статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено абзацом десятим згідно із Законом №345-VI від 02.09.2008, із змінами, внесеними згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року, яким передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу - додатково зараховується по одному року.

Відповідно до наданого суду розрахунку страхового стажу позивача згідно форми РС-право (арк. справи 36) відповідачем 1 не зараховано до страхового стажу позивача три додаткових роки роботи за Списком № 1 понад зарахований страховий стаж 22 роки 9 місяців і 14 днів за 3 роки 10 місяців і 18 днів на посадах, передбачених Списком №1, за періоди роботи з 21.02.2005 по 22.12.2006, з 23.12.2006 по 08.12.2008 та з 03.07.2009 по 05.08.2009, з огляду на що, чим порушив приписи абзацу десятого частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з огляду на що, позовній вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

При цьому, зобов`язати зарахувати зазначені вище періоди роботи позивача до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати зарахувати до страхового стажу відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» додаткові роки роботи позивачу необхідно Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як належного відповідача за цією позовною вимогою, який визначений за принципом екстериторіальності, як орган, що обчислює стаж та призначає пенсію.

Зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, враховуючи завдання адміністративного судочинства, яке полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя, - з метою повного та належного захисту прав позивача, суд вважає, що ефективний та належним способом захисту порушеного права позивача в даній справі є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву позивача від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.05.2023, то суд вважає цю вимогу передчасною, оскільки належний орган Пенсійного фонду ще не вирішив питання про зарахування зазначеного періоду роботи позивача до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №26 від 11.05.2023 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) гривень 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідачі: - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. П`ятницька, 83 а, м. Чернігів, 14005, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.