Справа № 500/2238/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2238/23

24 липня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася 17.04.2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 03.09.1991 року по 31.08.1997 рік (робота на посаді головного бухгалтера Державного архіву Тернопільської області) та з врахуванням довідки від 23.11.2022 року № 2/02-24, виданої Сектором внутрішнього аудиту Тернопільської обласної військової адміністрації.

Однак, листом від 28.04.2023 року № 2660-2708/Б-02/8-1900/23 Відповідач повідомив ОСОБА_1 , що зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року, не має можливості «.. оскільки ранг державної служби за вищевказаною посадою встановлено з 01.09.1997 року».

Позивач вважає вказану відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом від 28.04.2023 № 2660-2708/Б-02/8-1900/23 щодо незарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року до трудового стажу, як державного службовця протиправною.

Ухвалою від 24.05.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, як одержувач пенсії державного службовця за віком відповідно до ч.І ст. 37 Закону України «Про державну службу» з 29.12.2023 року в порядку переведення з пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідачем у справі зараховано трудовий стаж позивача на посадах віднесених до категорії державних службовців з 01.09.1997 року, який на його думку, станом 01.05.2016 року, становить лише 18р.2міс.24дн.

У зв`язку із цим, Відповідач у Листі від 14.12.2022 року за №1900-0304-8/38360 вказує про відсутність права ОСОБА_1 на обчислення пенсії за віком за нормами ст. 37 Закону №3723, в середніх розмірах відносно визначених законодавством виплат за місяць, що передує місяцю звернення за відповідною посадою за останнім місцем роботи на державній службі згідно з Довідкою від 23.11.2022 року №2/02-24.

17.04.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 03.09.1991 року по 31.08.1997 рік (робота на посаді головного бухгалтера Державного архіву Тернопільської області) та з врахуванням довідки від 23.11.2022 року № 2/02-24, виданої Сектором внутрішнього аудиту Тернопільської обласної військової адміністрації.

Однак, листом від 28.04.2023 року № 2660-2708/Б-02/8-1900/23 Відповідач повідомив ОСОБА_1 , що зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року, не має можливості «.. оскільки ранг державної служби за вищевказаною посадою встановлено з 01.09.1997 року».

Не погодившись з такою відмовою відповідачів, позивач вважає її неправомірною та такою, що не відповідає чинному законодавству і порушує її право на пенсійне забезпечення.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-17 (далі - Закон №1058-IV) визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також даний Закон регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачені частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Системний аналіз наведеного вище свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-17 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом.

Відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) від 10 грудня 2015 року та Постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14 вересня 2016 року "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", якою затверджено Порядок призначення пенсій деяким категорія осіб (далі - Порядок №622), пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно пункту 2розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП (далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення"Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІу порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до cm. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХПу порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХП на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Варто зазначити, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ не містив переліку посад та організацій, робота в яких зараховується до стажу державної служби. При цьому, за Законом № 3723 однією з ознак державної служби було одержання зарплати винятково за рахунок державних коштів.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 :

- 23.10.1990 - прийнята на посаду архівіста відділу науково-технічного упорядкування документів тимчасово (запис №11);

- 02.01.1991 - переведена на посаду архівіста ІІ-Ї категорії відділу науково-технічного упорядкування документів (запис №12);

- 01.07.1991 - переведена на посаду стажера бухгалтера (запис №13);

- 02.09.1991 - переведена на посаду головного бухгалтера (запис №14);

- 01.09.1997 - посаду головного бухгалтера прирівняно до посади головного бухгалтера як державного службовця (запис №15);

- 01.09.1997 - присвоєно 9 (дев`ятий) ранг державного службовця (запис №16);

- 01.09.1997 - прийняла присягу державного службовця (запис №17);

- 12.12.2000 - переведення на посаду завідуючої фінансово-господарського відділу - головного бухгалтера

Позивач вважає, що її трудовий стаж державного службовця станом на 01.05.2016 року становить понад 20 років та його слід враховувати з 03.09.1991 року, тобто з моменту фактичного виконання нею обов`язків бухгалтера в Державному архіві Тернопільської області, на якій їй було присвоєно відповідний ранг державного службовця. З огляду на це, вона має право на зарахування стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців за період з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року

Стаж тривалість якої-небудь діяльності, праці; кількість років, відпрацьованих кимсь де-небудь. Тож коли йдеться про стаж державної служби логічно очікувати, що до цього стажу зараховуватимуть періоди трудової діяльності, пов`язані зі службою в державних органах, органах місцевого самоврядування або формуваннях, які представляють воєнну (мілітаризовану) організацію держави.

Стаж державної служби дає право встановити держслужбовцю, зокрема, надбавку за вислугу років. Надбавка є складовою заробітної плати. Тож її розмір має бути зазначений в акті про призначення на посаду (п. 4 ч. 1 ст. 33 Закону № 889). Отже, обчислення стажу державної служби передує виданню акта про призначення. В моєму випадку складався не акт а видавались накази, в яких вказувалась вислуга років.

Так, відповідно до п.2 пп.2.3 Наказу Державного архіву в Тернопільській області від 01.09.1997 року №23 "Про затвердження штатного розпису на 1997 рік" встановлено з 01.09.1997 року посадову оклади працівникам державного архіву, а саме головному бухгалтеру ОСОБА_1 посадовий оклад 89 грн. 75 коп., доплату за 9-й ранг 29 грн. 55 коп., доплату за вислугу років при стажі 6 років 15%, тобто 17 грн. 90 коп.

Згідно п.2 пп.2.3 Наказу Державного архіву Тернопільської області від 01.11.1997 №35 «Про затвердження штатного розпису на 1997 рік» встановлено з 01.11.1997 р. діючі посадові оклади працівникам держархіву області, а саме головному бухгалтеру ОСОБА_1 посадовий оклад 89 грн. 75 коп., доплату за 9-й ранг 29 грн. 55 коп., доплату за вислугу років при стажі 6 р.2міс. 15%, тобто 17 грн. 90 коп. 3-та її в місяць буде становити 137 грн. 20 коп.

Тобто з вище вказаного наказу вбачається, що станом на листопад 1997 р. стаж позивача державного службовця становив - 6 р. 2міс., який враховувався при визначені розміру заробітної плати, як доплата за вислугу років до моменту виходу нею на пенсію.

З Наказу від 11.05.2010 №44 «Про оплату праці працівників державного архіву Тернопільської області з 01.05.2010», виданого Держаним архівом Тернопільської області, вбачається, що при визначенні оплати праці головному бухгалтеру фінансового відділу ОСОБА_1 було встановлено, зокрема, надбавку за вислугу років при стажі державної служби понад 18 років...

Варто вказати, що для здійснення своєї трудової діяльності позивач неодноразово проходила атестацію. Згідно атестаційного листа від 10.11.2010 року її трудовий стаж на державній службі становить 19р.10міс.22дн.

Відповідно до Наказу від 28.12.2010 №144 «Про встановлення надбавок за вислугу років працівникам держархіву області», виданим Державним архівом Тернопільської області, вказано, що станом на 03.01.2011 р. стаж державної служби ОСОБА_1 складає 20р. 00 міс. 00дн. Тобто станом на 03.01.2011 р. трудовий стаж позивача вже становить необхідну кількість років.

З аналізу наведених вище наказів слідує, що упродовж трудової діяльності заробітна плата позивача нараховувалася із включенням надбавки за вислугу років, яка обчислювалася із урахуванням періоду роботи з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року.

Крім того, періодично в державному архіві Тернопільської області видавалася Довідка про нарахування стажу державної служби для виплати надбавок за вислугу років державним службовцям Державного архіву Тернопільської області. Відповідно до яких станом на 01.01.2007 року стаж позивача державної служби становив 15 років, 11 місяців, 29 днів. Станом на 01.01.2010 років - 18 років, 11 місяців, 29 днів; станом на 01.01.2011 року - 19 років, 11 місяців, 29 днів. При цьому, спірний період з 03.09.1997 року по 31.08.1997 року був включений у вище зазначений стаж державної служби, що вказує про протиправність дій Відповідача.

Поміж тим, 30 листопада 2022 р. ОСОБА_1 додатково звернулася до Міжрегіонального управління НАДС у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях з приводу можливості зарахування до стажу державної служби окремого періоду роботи.

На своє звернення нею було отримано Лист №47/10-01-16/22 від 09.12.2022 року, яким надано роз`яснення щодо можливості зарахування періоду робот з 03.09.1991 року по 01.09.1997 року на посаді головного бухгалтера в Державному архіві Тернопільської області до стажу державної служби.

Також варто зазначити, що державний архів в Тернопільській області протягом усього періоду свого існування фінансувався за рахунок коштів державного бюджету. Тобто заробітну плату вона отримувала виключно з державного бюджету. Крім того, внутрішніми наказами Державного архіву Тернопільської області неодноразово здійснювався розрахунок стажу державного службовця для розрахунку доплати за вислугу років про що свідчать відповідні Накази.

Поміж тим, основними доводами Відповідача з приводу неврахування окремого періоду роботи до стажу державної служби є присвоєння рангу державного службовця тільки з 01.09.1997 року.

У цьому ракурсі варто вказати, що норми частини 2 і 7 статті 26 Закону №3723-ХІІ, за якими при прийнятті на державну службу службовцю присвоюється ранг у межах відповідної категорії посад. Положення про ранги службовців затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.1996 за №658 затверджено Положення про ранги державних службовців (надалі по тексту також - Положення №658).

В силу вимог пунктів 1, 3, 11 Положення №658 ранги присвоюються державним службовцям в індивідуальному порядку відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації та результатів роботи. Особам, які вперше зараховані на державну службу, присвоюється, як правило, найнижчий ранг, передбачений для відповідних категорій посад. Ранги присвоюються державним службовцям одночасно з прийняттям їх на державну службу. Особам, призначеним на посади державних службовців з установленням випробування, ранги присвоюються з урахуванням його результатів.

Разом з тим, у трудовій книжці позивача зазначено про фактичне проходження терміну випробування перед призначенням її на посаду головного бухгалтера Державного архіву в Тернопільській області, а саме що з 01.07.1991 року ОСОБА_1 було переведено на посаду стажера головного бухгалтера (Запис № 13). Окрім того, неодноразово проводились Атестації, що підтверджується Атестаційним листом від 10.11.2010 року (який описано вище).

Таким чином, не присвоєння роботодавцем позивачу відповідного рангу державного службовця одразу при прийнятті на державну службу, є порушенням вимог Закону №3723-XII і Положення №658. При цьому така обставина, не може бути підставою для неврахування відповідачем періоду роботи з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 (далі - Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994року №283.

Порядок № 283 передбачав зарахування (включення) до стажу державної служби, зокрема, періодів роботи (служби), не пов`язаної безпосередньо з державним управлінням як діяльністю державних органів, їх посадових осіб з реалізації завдань і функцій держави.

Кваліфікаційним довідником посад службовців, затвердженим постановою Держкомпраці СРСР від 14.01.1996 р. №15 та Загальносоюзним класифікатором професій робітників, посад службовців та тарифних розрядів, затвердженим постановою Держстандарту СРСР від 27.08.1986 р. №016, що діяли на той час, визначено, що посада бухгалтера була віднесена до посад спеціалістів.

Відповідно до абзацу 10 пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується час роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів державних архівів областей та їх філіалів, державних архівів міст Києва і Севастополя,

Також суд звертає увагу, на Примірне положення про державний архів області, затв. рішенням колегії Головного комітету УРСР від 14.06.1990 року, відповідно до п.1 даного Примірного положення, державний архів області є установою Державної архівної служби, яка відповідно до законодавства Української РСР діє при обласній Раді народних депутатів та її виконавчому комітеті, і виконує функції органу галузевого та міжгалузевого управління архівними справами .... Зазначене підтверджує, зокрема, належність державного архіву до органів виконавчої влади.

Окрім цього, згідно ст.30 Закону Української РСР «Про міську, районну в місті Раду народних депутатів Української РСР», в галузі забезпечення соціалістичної законності, охорони державного і громадського порядку, прав громадян, здійснення народного контролю міська Рада народних депутатів: керує роботою органів запису актів громадського стану та міським державним архівом.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що період моєї трудової діяльності з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року, де позивач працювала на посаді головного бухгалтера Державного архіву Тернопільської області - підлягають зарахуванню до стажу державної служби як період, що дає право для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу.

Таким чином, трудовий стаж позивача на посаді бухгалтера в Державному архіві Тернопільської області неправомірно не врахований Відповідачем до стажу роботи на посадах державної служби - 5р. 11міс. 29дн., що в сукупності із уже зарахованим періодом становить понад 20 років.

Щодо неврахування довідок при визначенні розміру пенсійних виплат, то суд зазначає наступне.

Так при поданні заяви про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця позивачем було долучено довідки, зокрема Довідка від 23.11.2022 року №1/02-24 та Довідка від 23.11.2022 року №2/02- 24. Варто вказати, що відповідачем зазначені довідки одного типу, які містять ідентичну інформацію за різні місяці, тобто щодо середніх розмірів надбавок, премій та інших виплат за жовтень і листопад 2022 року. Ці довідки позивачем подавались.

Пунктом 4 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016року № 622 (далі - Порядок № 622), визначено, що посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби). Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включається в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, починаючи з 01 травня 2016 року.

Отже, подаючи довідки, позивач виявила своє бажання щодо визначення розміру своїх пенсійних виплат на підставі даних, що містяться у них. А тому, суд вважає, що неврахування цих довідок є незаконним.

Згідно з п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Таким чином, після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, та мають передбачені ч.І ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ вік і страховий стаж. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.03.2019 у справі № 466/5138/17.

Отже, що при обчисленні пенсії державного службовця Відповідачем не було взято за основу дані довідок, які були подані з метою реалізації права на обчислення пенсії за віком згідно з нормами ст. 37 Закону №3723 в середніх розмірах відносно визначених законодавством виплат за місяць, що передує місяцю звернення за відповідною посадою за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 29.12.2022 року, а тому суд вважає, що саме з цієї дати необхідно здійснювати розрахунок своїх пенсійних виплат на підставі сум, зазначених в Довідці від 23.11.2022 року №1/02-24 та Довідці від 23.11.2022 року №2/02-24.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції від 19.05.2023 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неврахування під час призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця з 29.12.2022 року стажу державної служби за період з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року роботи на посаді головного бухгалтера Державного архіву Тернопільської області, з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 2/02-24 від 23.11.2022, виданої Сектором внутрішнього аудиту Тернопільської обласної військової адміністрації.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільської області зарахувати трудовий стаж ОСОБА_1 за період з 03.09.1991 року по 31.08.1997 року роботи на посаді головного бухгалтера Державного архіву Тернопільської області до трудового стажу, що відноситься до стажу державного службовця, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723- XII від 16.12.1993 року.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільської області здійснити відповідний перерахунок розміру пенсійних виплат ОСОБА_1 на підставі Довідки від 23.11.2022 року №1/02-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та Довідки від 23.11.2022 року №2/02-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, відповідно до квитанції від 19.05.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 26 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.