Справа № 200/403/21-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року Справа№200/403/21-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крилової М.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про часткове визнання протиправним та скасування рішення №437 від 22.12.2020, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасувати пункти 2,3 рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №437 «Про анулювання дозволів на розміщення засобів зовнішньої реклами та демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя» від 22 грудня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.12.2020 року відповідачем було прийнято рішення №437, відповідно до п.2 вказаного рішення анульовано дозволи на розміщення зовнішньої реклами, які були надані позивачук з подальшим демонтажем спеціальних конструкцій. Вважає прийняте рішення протиправним так таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнято без додержання вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

05 березня 2021 року, засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що актом Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 01.10.2020 року встановлено, що рекламні конструкції ФОП ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 5 Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполь затвердженого рішенням від 17.06.2020 року №214 «Про внесення змін до рішення виконкому Маріупольської міської ради від 22.03.2017 року №46» у зв`язку з чим було прийнято рішення №437 «Про анулювання дозволів на розміщення зовнішньої реклами та демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої пелками на території м. Маріуполя». Вказує, що приймаючи спірне рішення, відповідач діяв в межах та на підставі діючого законодавства.

15 березня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що п.3.4 Положення не визначено жодних повноважень Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради на здійснення державного контролю у сфері дотримання порядку розміщення рекламних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя. Решта доводів відповіді на відзив дублює зміст позовної заяви.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В. від 08 квітня 2021 року у справі № 200/403/21-а відкрито провадження по справі, розгляд справи визначено проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В. від 08 лютого 2021 року у справі № 200/403/21-а було вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 22.04.2021 о 13 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року прийнято до провадження адміністративну справу та вирішено розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасувати пункти 2,3 рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №437 «Про анулювання дозволів на розміщення засобів зовнішньої реклами та демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя» від 22 грудня 2020 року до набрання законної сили рішення у справі № 200/1708/21-а.

Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року було поновлено розгляд справи.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач Виконавчий комітет Маріупольської міської ради, відповідно до положень Закону України Про місцеве самоврядування є органом місцевого самоврядування.

ФОП ОСОБА_1 має дозволи на розміщення зовнішньої реклами, які видані виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, №87/2 від 18.02.2009 року за адресою АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Відповідно до п. 1.1 договору №22 від 20.08.2014 року про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, укладеним між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради (далі Виконком) та ФОП ОСОБА_1 (Розповсюджувач) Виконком надає Розповсюджувачу у тимчасове платне користування місця розташування рекламних засобів, а Розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування зазначеними місцями згідно з умовами цього Договору.

У Додатку 1 до цього договору вказано місце розташування рекламних засобів, а саме: АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8; АДРЕСА_9 ); АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_5; АДРЕСА_11 ); АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 1.1 договору №152 від 17.07.2014 року про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, укладеним між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради (далі Виконком) та ФОП ОСОБА_1 (Розповсюджувач) Виконком надає Розповсюджувачу у тимчасове платне користування місця розташування рекламних засобів, а Розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування зазначеними місцями згідно з умовами цього Договору.

У Додатку 1 до цього договору вказано місце розташування рекламних засобів, а саме: АДРЕСА_19, АДРЕСА_13 ; АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_5.

Актом Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 01.10.2020 року встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_1 . Положення про порядок розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя, затвердженого рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 22.03.2017 року №46 зі змінами - рішення виконкому Маріупольської міської ради від 17.06.2020 року №214, а саме:

-пункт 5.1. - не витримана відстань між спеціальними конструкціями зовнішньої реклами у 100 метрів;

-пункт 5.1.20 - спеціальні конструкції зовнішньої реклами не забезпечені маркуванням із зазначенням на каркасі рекламного засобу номеру рекламного засобу згідно зі схемою розміщення рекламних конструкцій, найменування розповсюджувача зовнішьної реклами, номера його телефону, дати видачі дозволу та строку його дії;

-пункт 5.5.6 - площа поверхні спеціальних конструкцій зовнішньої реклами поза зоною загальноміського центру (зони Г-1) перевищує 6 метрів квадратних (розмір площини 3,0*6,0 м).

Вищезазначені порушення виявленні за наступними адресами: АДРЕСА_3 (схема №1024); АДРЕСА_4 (схема №1025), АДРЕСА_5 (схема №1026); АДРЕСА_2 (схема №1124); АДРЕСА_18 (схема № 1120 ).

Рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 22.12.2020 року №437 про анулювання дозволів на розміщення заовнішньої реклами та демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя вирішено, зокрема, анулювати дозволи на розміщення зовнішньої реклами, які були надані ФОП ОСОБА_1 , з подальшим демонтажем спеціальних конструкцій та доручено головному управлінню містобудування і архітектури міської ради організувати демонтаж рекламних конструкцій.

Не погоджуючись із даним рішенням позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно преамбули Закону України «Про рекламу», цей Закон визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу» (в редакції станом на день прийняття спірного рішення) розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. При видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється. Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб). Розміщення зовнішньої реклами на територіях та об`єктах поза населеними пунктами провадиться лише за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб). Стягнення плати за видачу дозволів забороняється.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, видача (відмова у видачі, переоформленні, видачі дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Отже, отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами є дозвільною процедурою у розумінні статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», а отже, на неї поширюються приписи зазначеного нормативно-правового акту.

Згідно з П.45 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

Крім цього, як встановлено п.46 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк. У разі невиконання цієї вимоги орган, який здійснює контроль, подає інформацію спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що спірне рішення відповідача від 22.12.2020 року 437 прийнято на підставі п. 8.2 та 9.3 Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя, затвердженого рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 17.06.2020 року №214 «Про внесення змін до рішення виконкому Маріупольської міської ради від 22.03.2020 року №46» (далі - Положення) у зв`язку з невідповідністю рекламних конструкцій ФОП ОСОБА_1 , вимогами п.п. 5.1.1, 5.1.20, 5.5.6.

Згідно з п. 8.2 Положення дозвіл на розміщення зовнішньої реклами може бути анульований з подальшим демонтажем спеціальної конструкції у випадках зазначених у підпунктах г), д), є), ж), з) пункту 9.3 цього Положення.

Згідно п. 9.3.рішення Положення демонтаж рекламних засобів здійснюється у наступних випадках; а) в разі неможливості встановити власника (законного користувача) рекламного засобу; б) коли рекламний засіб розміщений (самовільно) на місці без згоди (відповідного дозволу) власника місця або особи, уповноваженої на надання цього місця у користування (самозахист цивільних прав територіальної громади міста Маріуполя); в) в разі, коли термін дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами закінчився і не був продовжений у встановленому порядку або не переоформлений; г) в разі несплати за право користування місцем розташування рекламного засобу протягом 2-х місяців (за виключенням розміщення на рекламних засобах реклами соціального характеру у порядку, передбаченому цим Положенням); д) якщо технічний стан рекламного засобу створює загрозу життю або здоров`ю людей та/або заподіяння шкоди (майнової чи немайнової) іншим особам; є) в разі невідповідності технічних характеристик рекламного засобу та місця його встановлення виданому дозволу на розміщення зовнішньої реклами; ж) у випадках, передбачених договором про надання у тимчасове користування місць, які перебувають у комунальній власності (додатковою угодою до договору); з) в разі невідповідності вимогам пункту 5 Положення.

Демонтаж рекламного засобу повинен бути проведений власниками або законними користувачами (в разі, якщо такі відомі або встановлені) рекламного засобу самостійно за власний рахунок та в термін, вказаний в листі- повідомленні робочого органу про усунення порушень або у рішенні виконавчого органу ради.

Згідно п.9.7 Положення демонтаж рекламних засобів здійснюється за рахунок коштів міського бюджету м. Маріуполя з наступним їх відшкодуванням за рахунок розповсюджувача зовнішньої реклами.

Згідно п.9.5 Положення розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний усунути порушення, зазначені в листі-повідомленні, у 10-денний термін та повідомити в цей же термін робочий орган в письмовій формі.

Після здійснення демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний відновити благоустрій місць, були встановлені демонтовані спеціальні конструкції зовнішньої реклами.

Доказів надсилання листів повідомлень з вимогою усунути порушення Положення про розміщення зовнішньої реклами у 10-денний термін з дня отримання листа-повідомлення на адресу ФОП ОСОБА_1 суду не надано.

Також, відповідно до рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №214 «Про внесення змін до рішення виконкому Маріупольської міської ради від 22.03.2017 №46», виконком міської ради затвердив Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя у новій редакції, керуючись, в тому числі. Законом України Про рекламу. Законом України «Про місцеве самоврядування». Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Законом України «Про автомобільні дороги». Законом України «Про прискорений перегляд регуляторних актів, прийнятих органами та посадовими особами місцевого самоврядування». Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067.

Отже, будь-який порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя має відповідати вимогам Закону України «Про рекламу», Закону України «Про місцеве самоврядування», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності, встановлення порядку діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначає Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» ( далі - Закон № 2806-IV).

За приписами абзацу 5 частини 1 статті 4 Закону № 2806-IV виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру.

Згідно з п. 7 ст. 4-1 Закону № 2806-IV дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Цими положеннями визначені підстави, за наявності яких контролюючий орган має можливість самостійно прийняти рішення щодо анулювання документу дозвільного характеру.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Положеннями цією статті визначені підстави за наявності яких, у контролюючого органу, який видав документ дозвільного характеру, виникає право звернення до суду для застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу.

Відтак положеннями ст. 4-1 Закону № 2806-IV розмежовані моделі поведінки контролюючого органу (описані вище) у разі виникнення правових підстав для анулювання документів дозвільного характеру.

Подібний правовий висновок було висловлено у постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 120/2136/19-а.

За встановлених під час розгляду цієї справи обставин справи, контролюючий орган у разі виявлення недостовірних відомостей у документах, на підставі яких видано дозвіл у відповідності до положень статті 4-1 Закону № 2806-IV мав би використати передбачену законодавством у сфері дозвільної системи можливість для звернення до суду з позовом про застосування до позивача заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру.

Крім того, ані Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», ані Типовим порядком не передбачено анулювання дозволу з подальшим демонтажем спеціальних конструкцій зовнішньої реклами за розміщення зовнішньої реклами у зв`язку з незабезпеченням маркування із зазначенням на каркасі номеру рекламного засобу найменування розповсюджувача рееклами, номера його телефону, розміщення поза зоною загальноміського центру і т.п.

Виходячи із принципу пріоритетності Законів України над підзаконними нормативними актами, до спірних правовідносин підлягають застосування положення Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», а не Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території міста Маріуполя.

При цьому, частиною 7 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» прямо установлено, що анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року по справі №200/1708/21 Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя, затверджене рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області № 214 від 17.06.2020 визнано нечинними та скасовано.

Враховуючи те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року по справі №200/1708/21 визнано нечинними та скасовано Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя, затверджене рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області № 437 від 22.12.2020 року та відповідачем прийнято рішень з підстав не передбачених Законами України, суд дійшов висновку про протиправність рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22.12.2020 року №437 «Про анулювання дозволів на розміщення зовнішньої реклами та демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя» в частині, що стосується прав ФОП ОСОБА_1 , що в свою чергу зумовлює наявність підстав для його скасування.

Щодо обрання позивачем належного засобу захисту свого права, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до абзаців 11, 1315 частини 7 статті 4-1 Закону №2806 ІV рішення дозвільного органу про анулювання документа дозвільного характеру може бути оскаржено до адміністративного суду.

У разі анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, документ дозвільного характеру підлягає поновленню за рішенням дозвільного органу або адміністративного суду. Поновлення документа дозвільного характеру відбувається шляхом здійснення відповідного запису в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Строк дії безпідставно анульованого документа дозвільного характеру продовжується на строк, протягом якого такий документ дозвільного характеру вважався анульованим.

Днем поновлення безпідставно анульованого документа дозвільного характеру є день внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

На підставі аналізу зазначених норм права можна дійти висновку, що право на оскарження до адміністративного суду рішення дозвільного органу про анулювання документа дозвільного характеру передбачено законодавством, що свідчить про належність обраного позивачем способу захисту свого права.

При цьому, суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Відповідно до частини 7 статті 4-1 Закону №2806 ІV в разі анулювання документу дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, документ дозвільного характеру підлягає поновленню, зокрема, за рішенням адміністративного суду, тобто, належним способом захисту порушеного права в судовому порядку є поновлення незаконно анульованого дозволу.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд звертає увагу, що скасування пункту 2, 3 рішення ВК Маріупольської МР від 22.12.2020 № 437 в частині, яка стосується анулювання дозволів ФОП ОСОБА_1 на розміщення реклами, не призведе до поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відновлення неправомірно анульованих дозволів на підставі судового рішення про скасування рішення дозвільного органу про анулювання документу дозвільного характеру не передбачено законодавством.

Враховуючи, що єдиною підставою для анулювання наданих позивачу дозволів є рішення ВК Маріупольської МР від 22.12.2020 № 437, яке відповідно до висновку суду у цій справі підлягає скасуванню, наявні підстави для поновлення вказаних дозволів.

Отже, враховуючи, суд дійшов висновку про скасування пункту 2,3 рішення ВК Маріупольської МР від 22.12.2020 № 437, однак позовних вимог про поновлення неправомірно скасованих дозволів позивачем не заявлено, з метою ефективного захисту прав позивача у спірних відносинах слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача поновити дозволи ФОП ОСОБА_1 №1024, 1025, 1026, 1124, 1120, які надані позивачу на підставі рішення ВК Маріупольської МР від 18.02.2009 року №87/2.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем за поданнм даного позову було сплачено 2102 грн.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 2102 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2,6,72-77,94,139,192-193,242-246,255, 262, 293,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про часткове визнання протиправним та скасування рішення №437 від 22.12.2020, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункти 2,3 резолютивної частини рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22.12.2020 року №437 «Про анулювання дозволів на розміщення зовнішньої реклами та демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя».

Зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70; ) поновити дозволи фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) №1024, 1025, 1026, 1124, 1120, які надані позивачу на підставі рішення ВК Маріупольської МР від 18.02.2009 року №87/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70; ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати з судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова