Справа № 495/4680/23
Суддя: Савицький С. І.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4680/23

Номер провадження 2-а/495/49/2023

24 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Савицького С.І.,

при секретарі Гасанзаде М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россохи Артема Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

09.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россохи Артема Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 03.05.2023 року вона по пошті отримала постанову ЕГА № 1040237 по справі про адміністративне правопорушення від 26.04.2023 року, винесену інспектором Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха Артемом Івановичем, якою мене притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, її притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що «заявниця знаходиться у стані в стані алкогольного сп`яніння та дає завідомо неправдиві виклики поліції, а саме телефонує на лінію 102». Однак в даній постанові не зазначено дату, час та місце скоєння адміністративного правопорушення, крім того відсутні докази того, що я знаходилась у стані алкогольного сп`яніння.

Дійсно, 26.04.2023 року вона телефонувала на лінію 102 у зв`язку з тим, що її чоловік ОСОБА_2 вчинив відносно неї домашнє насильство. Здійснюючи виклик поліції вона була впевнена у тому, що моїм чоловіком ОСОБА_3 вчинялися відносно неї неправомірні дії, оскільки він її штовхав, застосовував фізичну силу та виражався на її адресу нецензурною лайкою. Таким чином, вона була впевнена, що виклик поліції вона здійснила правомірно. Крім того, її чоловік з 2014 року є військовослужбовцем ЗСУ, не один раз отримував контузію, у зв`язку з чим часто проявляє свою агресію та ревнощі відносно неї. У зв`язку з тим. що п`яний чоловік почав вчиняти неправомірні дії відносно неї вона намагалась викликати поліцію за номером 102 два рази починаючи з 22.00 вечора, однак наряд поліції прибув лише приблизно об 23.30 годині. Прибувши за адресою її проживання поліцейські, поспілкувалися з її чоловіком, після чого поїхали. На той час вона була впевнена, що працівники поліції прибули за її викликом та вжили необхідні заходи, а саме: склали відносно її чоловіка ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення за фактом вчинення відносно неї домашнього насильства.

Про винесену інспектором Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха Артемом Івановичем постанови ЕГА № 1040237 від 26.04.2023 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., вона дізналася лише 03.05.2023 року, коли отримала копію зазначеної постанови по пошті (копія відомості про отримання постанови додається). На її думку інспектор Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха А.І. не перевірив та не надав оцінку обставинам які змусили її зателефонувати на лінію «102», тобто не вивчив фактичні обставини справи та виніс оскаржувану постанову, якою наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Вона не погоджуюсь з вказаною постановою, вважає її незаконною, оскільки виклик поліції не був неправдивий, у зв`язку з тим, що відносно неї дійсно вчинялися протиправні дії з боку її чоловіка, а тому працівники поліції, які прибули за моїм викликом повинні були її захистити, натомість винесли постанову про притягнення саме її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Також оскаржувана постанова була винесена відповідачем без урахування конкретної обстановки, яка змусила її здійснити виклик поліції, крім цього, поліцейськими не було виявлено та опитано свідків, тобто факт порушення адміністративного правопорушення, нібито вчиненого нею оснований на припущенні, що є порушенням законодавства. В той же час, 26.04.2023 року не було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно неї, не було відібрано в неї пояснення, будь-які додатки до оскаржуваної постанови відсутні.

Як зазначалось вище, згідно з вимогами ст. ст. 251, 280 КУпАП у винесеній інспектором Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха А.І. постанові про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1040237 від 26.04.2023 року відсутні дані про свідків правопорушення. У відповідності до ст. 251 КУпАП. пояснення цих осіб є доказами по справі. Відповідальність за ст. 183 КУпАП настає у разі завідомо неправдивого виклику поліції, в той час як вона здійснила такий виклик з приводу неправомірних дій з боку мого чоловіка ОСОБА_4 , будучи впевненою, що такі дії відносно неї насправді вчиняються, а тому вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КупАП. Таким чином, інспектором Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха А.І. при винесені оскаржуваної постанови діяв незаконно та не у спосіб, визначений законом та Конституцією України, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з цим позовом, з метою скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1040237 від 26.04.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на мене адміністративного стягнення у розмірі 3400 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно- рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.9 КУпАП є ' протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Крім того, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такіпревентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічнихприладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовуються рішення поліцейського про накладення адміністративного стягнення на мене за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді штрафу.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

На підставі викладеного прошу скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1040237 від 26.04.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Враховуючи те, що Білгород - Дністровський РВП ГУНП в Одеській області, де працює інспектор Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції Россоха А.І., який склав оскаржувану нею постанову, входить до складу Головного управління Національної поліції в Одеській області, то саме з вказаного органу на мою користь підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст. 139 КАС України у розмірі 536,80 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила адміністративний позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та інспектор Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россоха А.І.не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, причина не явки суду не відома.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1040237 від 26.04.2023 року винесену інспектором Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха Артемом Івановичем, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що «заявниця знаходиться у стані в стані алкогольного сп`яніння та дає завідомо неправдиві виклики поліції, а саме телефонує на лінію 102».

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівниками поліції як порушення ст.183 КУпАП - завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, окрім оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додаються» не зазначено жодних відомостей, та такі докази не були надані відповідачем на доказ правомірності своїх дій під час складання і винесення оскаржуваної постанови.

Єдиним доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.183 КУпАП є сама оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення.

Проте, зазначена вище постанова є предметом оскарження, тому не може розглядатися як належний та допустимий доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваних постановах.

Також суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу, повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесення ним постанови та накладення максимального на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ст.183 КУпАП, до суду не надано.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Крім того, ОСОБА_1 не було роз`яснено права, зокрема на право надання правової допомоги, суд приймає цей факт до уваги, оскільки протилежного не наведено в матеріалах справи, тому суд не може не враховувати такі обставини.

А отже, суд приходить до висновку, що поліцейськими не дотримано передбаченої законом процедури яка має важливу роль для встановлення об`єктивної істини при розгляді справи, а саме: розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу.

Поліцейський оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи,їх права і обов`язки. З протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, чи інспектор роз`яснив водію його права ( відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України), як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що являється грубим порушенням процедури накладання стягнення і скасування штрафу. (ст.280 КУпАП).

Крім того, поліцейськими порушено ст. 62 Конституції України де закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідну позицію висловив у своїй постанові Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду України від 18.02.2020 року по справі №524/9827/16-а у адміністративному провадженні № К/9901/20742/18, ненадання інспектором поліції можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом, без ввімкненого ближнього світла фар.

Матеріали справи не місять будь-яких належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивача не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россохи Артема Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россохи Артема Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕГА № 1040237від 26.04.2023 року, винесену інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха Артемом Івановичемпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП згідно постанови серії ЕГА № 1040237від 26.04.2023 року закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Одеській області 965014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Савицький С.І.