Справа № 160/11613/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
29.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Центрального Оперативно-Територіального Об`єднання Національної гвардії України щодо невидачі наказу про виплату збільшеної додаткової винагороди військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у розрахунку 100 000,00 грн на місяць пропорційно з урахуванням раніше виплачених сум винагороди ( 30 000,00 грн) за весь час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, відпусток за станом здоров`я після поранення під час захисту Батьківщини за період з 25.12.2022р. по 23.04.2023р. протиправною;
- зобов`язати військову частину ЗОН Центрального Оперативно-Територіального Об`єднання Національної гвардії України вчинити дії, а саме видати наказ про виплату збільшеної додаткової винагороди військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у розрахунку 100 000,00 грн на місяць пропорційно з урахуванням раніше виплачених сум винагороди за весь час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, відпусток за станом здоров`я після поранення під час захисту Батьківщини за період з 25.12.2022р. по 23.04.2023р.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Центрального Оперативно-Територіального Об`єднання Національної гвардії України нарахувати та виплатити недоотриманні кошти грошового забезпечення у розрахунку 100 000,00 грн на місяць пропорційно з урахуванням раніше виплачених сум винагороди за весь час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, відпусток за станом здоров`я після поранення під час захисту Батьківщини за період з 25.12.2022р. по 05.05.2023р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» позивач зарахований в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 з 03.03.2022 на посаду головного сержанта 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення. 08 листопада 2022 року під час виконання бойового завдання з захисту Батьківщини отримав поранення та 23 квітня 2022 року був направлений на лікування. У період з 08.11.2022 по 24.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні. В подальшому за висновками ВЛК перебував у відпустці за станом здоров`я у період з 25.11.2022 по 24.04.2023. Окрім того, під час відпустки за станом здоров`я також перебував на стаціонарному лікуванні з 03.02.2023 по 23.03.2023. Відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану позивачу повинна була виплачуватися додаткова грошова винагорода в розмірі 100000,00 грн. Відповідачем не виплачена додаткова грошова допомога за період стаціонарного лікування з 03.02.2023 по 23.03.2023, а також за період перебування у відпустці для лікування поранення за період з 25.12.2022 по 05.05.2023. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у цей період протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 22.06.2023, відповідно до ч. 5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
21.06.2023 на електрону пошту суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_2 на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 08.11.2022 ОСОБА_1 отримав поранення під час виконання службово-бойових завдань та до 25.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні. З 25.11.2022 по 24.04.2022 перебував у відпустці за станом здоров`я та з 06.05.2023 позивач прибув після проходження медичного огляду військово-лікарською комісією. За період безперервного перебування на стаціонарному лікуванні з 08.11.2022 по 24.11.2022 позивачеві виплачено додаткову винагороду, передбачену п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 відповідно до кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні. При цьому, за період з 25.12.2022 по 26.12.2022 (період перерви перед перебуванням позивача на ВЛК та період не перебування позивача на стаціонарному лікуванні чи у відпустці за станом здоров`я); з 27.12.2022 по 25.01.2023 (період перебування позивача у відпустці за станом здоров`я); з 27.01.2023 по 25.02.2023 (період перебування позивача за станом здоров`я); з 26.02.2023 по 24.03.2023 (період проходження позивачем огляду військово-лікарської комісії); з 25.03.2023 по 23.04.2023 (період перебування позивача у відпустці за станом здоров`я); з 24.04.2023 по 05.05.2023 (період проходження позивачем огляду військово-лікарської комісії) відсутні підстави для збільшення позивачу додаткової винагороди до 100 000 грн за Постановою №168. З огляду на вказане представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
23.06.2023 до системи «Електронний суд» представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що у тексті Постанови 168 як підставу для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн взагалі не йдеться мова стосовно безперервності лікування, та безперервного перебування на стаціонарному лікуванні. При цьому, позивач після стаціонарного лікування перебував у відпустках за станом здоров`я за висновком ВЛК, що дає підстави для нарахування додаткової винагороди.
30.06.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник зазначає, що з аналізу Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. Виплати додаткової винагороди за період перебування позивача у відпустках за станом здоров`я не було здійснено з огляду на недотримання принципу безперервності лікування, визначеного положеннями пункту 7 Інструкції з виплати додатково винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом від 23.09.2022 №89.
04.07.2023 до системи «Електронний суд» представником позивача було подано пояснення на заперечення представника відповідача. Представник вказує, що позивач перебуваючи у відпустках за станом здоров`я, за висновками ВЛК продовжував лікування після поранення, отриманого під час виконання бойових завдань, а не проходив реабілітацію, а тому має підстави для нарахування йому додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Центрального ОТО Національної гвардії України з 03.03.2022 та призначений на посаду головного сержанта 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) батальйону оперативного призначення (ВОС 769975 ПП), що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.
08.11.2022 старший сержант ОСОБА_1 отримав поранення (МВТ. Вогнепальне осколкове поранення правового колінного суглобу. Відкритий перелом правого надколінника. Відкритий крайовий перелом н/3 правого стегна. Вогнепальне сліпе осколкове поранення лівого стегна. ПФ II ст., пов`язане із захистом Батьківщини а саме виконання службово-бойових завдань в населеному пункті Дудчани (Херсонської області).
14.11.2022 старший сержант ОСОБА_1 поступив до КНП Криворізька міська лікарня №5» КМР, де перебував до 24.11.2022 та був направлений для подальшого лікування до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, де і знаходився на стаціонарному лікуванні до 19.05.2022, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого №1926 та №551/114.
З 24.11.2022 старший сержант ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я (30 календарних днів) на підставі довідки ВЛК КНП «Криворізька міська лікарня №5» КМР №132 від 24.11.2022.
З 26.12.2022 старший сержант ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я (30 календарних днів) на підставі довідки Гарнізонної медичної (військово-лікарської) комісії Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 26.12.2022 №156 с/НГУ.
З 26.01.2023 старший сержант ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я (30 календарних днів) на підставі довідки Гарнізонної медичної (військово-лікарської) комісії Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 26.01.2023 №28 с/НГУ.
З матеріалів справи вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 направлений на стаціонарне лікування до КНП «Криворізька міська лікарня №5» КМР перебував на стаціонарному лікуванні з 03.02.2023 по 23.03.2023 згідно виписки медичної карти стаціонарного хворого №1196/109.
З 24.03.2023 старший сержант ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я (30 календарних днів) на підставі довідки Гарнізонної медичної (військово-лікарської) комісії Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 24.03.2023 №159 с/НГУ.
Згідно довідки Гарнізонної медичної (військово-лікарської) комісії Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 05.05.2023 №248 с/НГ старшому сержанту за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено: «Діагноз: «Наслідки вогнепальних осколкових сліпих поранень (08.11.2022) лівого стегна, правого колінного суглобу, відкритого крайового перелому правої стегнової кістки, відкритого крайового перелому правої стегнової кістки, відкритого перелому правого надколінника у вигляді консолідованих переломів, зміцнілих рубців шкіри без порушення функції». Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На основі статті 78г, 13г графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» , затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 №402. Придатний до військової служби.»
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 №47, яка надана старшому сержанту ОСОБА_1 , про нараховане грошове забезпечення, зокрема, додаткової винагороди згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року за період з вересня 2022 по лютий 2023:
- за листопад 2022 нараховано 117850,55 грн, в тому числі додаткова винагорода 100000,00грн;
- за грудень 2022 нараховано 158064,38 грн, в тому числі додаткова винагорода 130000,00грн;
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь період перебування на лікуванні у стаціонарі, а також за період перебування у відпустці для лікування тяжкого поранення, протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацем 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів..
Суд вважає непереконливими посилання відповідача на п. 2-1 Постанови №168 щодо встановлення порядку та умов виплати грошової винагороди керівниками відповідних міністерств та державних органів, оскільки Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з Постановою КМ № 793 від 07.07.2022.
В контексті спірних правовідносин суд звертає увагу на положення статті 58 Конституції України, за змістом якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
Згідно рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Враховуючи, що після внесення змін Постановою КМ № 793 від 07.07.2022 виникли додаткові процедури правового регулювання, які можуть спричинити ускладнення процедури виплати винагороди в розмірі 100 000 гривень, тому вказані положення не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2022 ОСОБА_1 був евакуйований до КП Криворізька міська лікарня №2» КМР.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 09.12.2022 за №6/11/9/3-2894 про обставини травми: старший сержант ОСОБА_1 1991 р.н., 08 листопада 2022 року одержав: МВТ.(08.11.2022). Вогнепальне осколкове поранення правого колінного суглобу. Відкритий перелом правого надколінника. Відкритий крайовий перелом н/3 правого стегна. Вогнепальне сліпе осколкове поранення лівого стегна. ПФ II ст. За обставин: під час повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, при виконанні службово-бойових завдань 08.11.2022 приблизно о 16 годині 30 хвилин в населеному пункті Дудчани (Херсонська область) потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок якого отримав поранення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , після отримання поранення перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у період з 08.11.2022 до 24.11.2022 та з 03.02.2023 по 23.03.23, ці обставини підтверджуються виписками із медичної картки стаціонарного хворого, довідкою ВЛК №132 від 24.11.2022 №132, довідкою №861 від 24.03.2023 про тимчасову непрацездатність.
Так, згідно довідок військово-лікарської комісії в період з 24.11.2022 року по 24.04.2023 потребував відпустки за станом здоров`я та відповідно перебував у відпустці за станом здоров`я, у період з 24.04.2023 по 05.05.2023 проходив огляд військово-лікарською комісію, ці обставини встановлені судом під час розгляду справи та підтверджуються письмовими доказами наявними в матеріалах справи.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 №2204 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України видана старшому сержанту ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 03.09.2022 по 05.09.2022, з 13.09.2022 по 15.09.2022, з 28.09.2022 по 08.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, перебуваючи в Херсонській області.
Отже, з вищенаведеного вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 08.11.2022 до 24.11.2022 та з 03.02.2023 по 23.03.23, а також потребував та перебував у відпустці за станом здоров`я з 24.11.2022 року по 24.04.2023.
Суд зазначає, що обидві вищевказані умови дотримані та підтверджуються вищевказаними довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), а також наявними в матеріалах справи копією первинної медичної картки, виписними епікризами.
Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та час перебування у відпустці для лікування після поранення важкого ступеня за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, як встановлено судом в ході судового розгляду та не заперечується відповідачем, позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, лише за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 09.11.2022 по 24.11.2022 року та період перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.12.2022 по 24.12.2022, що є грубим порушенням прав позивача.
Щодо виплати позивачу винагороди за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, суд зазначає наступне.
Згідно з абз.4 п.1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З цього приводу суд зазначає, що нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від14.08.2022 №402 (далі - Положення).
Згідно з п.2.1. Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно з п.6.11. Положення, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення. Встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено вказання у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.
Підпунктом в п.20.3 Положення встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду. Даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкого поранення. Водночас, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.
З наведеного слідує, що наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між Постановою №168, яка передбачає відпустку для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК та Положенням, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише за станом здоров`я.
В той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому проходило стаціонарне лікування.
Так, всі надані позивачем виписки, епікризи та виписні епікризи щодо лікування у період листопада 2022 по травень 2023 року містять розділ щодо лікувальних рекомендації, в якому перераховано конкретні види лікування, необхідні для застосування після закінчення стаціонарного лікування, а тому суд доходить висновку, що всі надані за станом здоров`я відпустки фактично були відпустками для лікування, оскільки рекомендації щодо лікування передбачалися після кожної виписки з медичних закладів, які передували таким відпусткам.
Окрім того, варто звернути увагу, що відповідно до п.11 ст.10-1 Закону №2011-XII, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.
Таким чином, Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили відносно як Постанови №168, так і Положення, містить формулювання відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії, в той час як ВЛК формально позбавлена права виносити постанови про потребу військовослужбовця саме у такій відпустці.
Закон №2011-ХІІ, Постанова №168 та Положення містять різні юридичні формулювання одного й того самого терміну - відпустки за станом здоров`я для лікування поза умовами стаціонару, а всі заперечення відповідача зводяться виключно до формалізованого підходу у визначенні зазначених понять.
Крім цього, суд звертає увагу, що згідно п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від07.06.2018 №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Тобто, у вищенаведеному випадку законодавство ототожнює поняття відпустка для лікування у зв`язку з хворобою та відпустка за станом здоров`я. Також слід вказати, що Постанова № 168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб. А тому вжите у Постанові № 168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.
Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій Постановою №168.
Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.
Посилання відповідача на наказ командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 №89 «Окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України» згідно якого затверджено Інструкцію з виплати додаткової винагороди суд вважає недоречним, оскільки останні не є нормативно-правовим актом та не може мати вищу юридичну силу, а ніж Закони та підзаконні нормативно правові-акти.
Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд доходить висновку, що відповідачем не виплачено позивачу додаткову винагороду, збільшеної до 100000 гривень, за весь період його відпустки для лікування після поранення з 25.12.2022 по 05.05.2023 та стаціонарного лікування з 03.02.2023 по 23.03.23, у зв`язку з чим суд доходить висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі наказу про виплату позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з грудня 2022 по травень 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 03.02.2023 по 23.03.23 та у відпустці для лікування після поранення за період з 25.12.2022 по 05.05.2023 та зобов`язання відповідача видати наказ про виплату додаткової винагороди, нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з грудня 2022 по травень 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми 03.02.2023 по 23.03.23 та у відпустці для лікування після поранення за період з 25.12.2022 по 05.05.2023 у розмірі збільшеному до 100000,00 грн, з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо невидачі наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 25 грудня 2022 по травень 2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 03.02.2023 по 23.03.23 та у відпустці для лікування після поранення за період з 25.12.2022 по 05.05.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України видати наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 25 грудня 2022 по травень 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 03.02.2023 по 23.03.23 та у відпустці для лікування після поранення за період з 25.12.2022 по 05.05.2023 у розмірі збільшеному до 100000,00 грн, з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець