Справа № 260/1733/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2023 рокум. Ужгород№ 260/1733/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про скасування наказу, поновлення на роботі, визнання протиправними дії та стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2023 року ОСОБА_1 та представник позтвача -адвокат Биркович Олександр Іванович звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , якою просять: 1) скасувати Наказ № 363 від 23 грудня 2022 року Командира військової частини НОМЕР_2 про звільнення солдата ОСОБА_1 з посади радіотелефоніста відділення управління командира батальйону взводу управління 2 мінометної батареї поновити ОСОБА_1 на посаді радіотелефоніста відділення управління командира батальйону взводу управління 2 мінометної батареї та стягнути із військової частини НОМЕР_2 середньомісячний розмір грошового забезпечення військовослужбовця за час вимушеного прогулу за весь час затримки по день фактичного розрахунку; 2) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати всіх сум належних ОСОБА_1 у день звільнення (невиплату грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки як учасника бойових дій, одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням, грошової компенсації за неотримане речове майно); 3) стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні (невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки як учасника бойових дій, одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням, грошової компенсації за неотримане речове майно) за період з 20 грудня 2019 по 23 грудня 2022 року в сумі 1 529 550,00 гривень; 4) стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020, 2021 та 2022 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, передбаченому статтею 12 Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет» за 2020,2021 та 2022 роки.

22 березня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду:

- належним чином засвідчені копії РНОКПП, паспорта, довідки внутрішньо переміщеної особи, військового квитка ОСОБА_1 та докази лікування та реабілітації після важких хвороб в січні лютому 2023 року;

- належним чином засвідчену копію рапорту про грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно з доказами отримання такого відповідачем;

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку або докази того, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в частині вимог щодо не нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2020 2021 роки;

- позовну заяву у новій редакції із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України представника позивача.

27 березня 2023 року позивачем подано заяву про усунення недоліків в позовній заяві.

31 березня 2023 року ухвалою суду продовжено процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року в адміністративній справі на 5 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду:

- належним чином засвідчені копії РНОКПП, паспорта, довідки внутрішньо переміщеної особи, військового квитка ОСОБА_1 та докази лікування та реабілітації після важких хвороб в січні лютому 2023 року;

- позовну заяву у новій редакції із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України представника позивача.

12 квітня 2023 року на виконання вимог ухвали суду надано заяву про виконання ухвали суду та надано копії РНОКПП, паспорта, військового квитка ОСОБА_1 та виписки із медичної картки стаціонарного хворого.

25 квітня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13 червня 2023 року ухвалою суду витребувано від Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 по особовому складу) від 15 грудня 2022 року № 209-РС, обхідного листа, свідоцтва про хворобу № 130 від 28 листопада 2022 року та відомості щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 23 грудня 2022 року № 363.

04 липня 2023 року ухвалою суду продовжено Військовій частині НОМЕР_2 строк для подання відзиву - до 19 липня 2023 року. Витребувано від Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року № 209-РС, обхідного листа, свідоцтва про хворобу № 130 від 28 листопада 2022 року та відомості щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 23 грудня 2022 року № 363.

24 липня 2023 року ухвалою суду повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року № 209-РС, обхідного листа, свідоцтва про хворобу № 130 від 28 листопада 2022 року та відомості щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 23 грудня 2022 року № 363.

Відповідно до частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем не надано суду доказів, відповідно до ухвал від 13 червня 2023 року, 04 липня 2023 року та 24 липня 2023 року суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній доказами.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звільнення 23 грудня 2022 року проведено протиправної незаконно, оскільки відповідач не ознайомив позивачку 23 грудня 2022 року із наказом № 363 командира військової частини НОМЕР_2 - згідно якого солдата ОСОБА_1 звільнено з посади радіотелефоніста відділення управління командира батальйону взводу управління 2 мінометної батареї - відсутній підпис про ознайомлення із наказом. 23 грудня 2022 року із позивачем не проведено повний розрахунок при звільненні. Письмовим доказам протиправного і незаконного звільнення є виписка по картці, яка свідчить про те, що відповідач видавши наказ про звільнення 23 грудня 2022 року - проводить фінансові розрахунки наступним чином: 18 січня 2023 року заплатив 75 547,87 гривень; 20 січня 2023 року заплатив 21924,19 гривень; 15 лютого 2023 року заплатив 4 596,67 гривень; 15 лютого 2023 року заплатив 11120,97 гривень. Окрім вищезазначеного, позивачка по справі, як учасник бойових дій, має право на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020,2021 та 2022 році у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 12 Закону № 3551-ХІІ, однак відповідачем така не виплачувалась. Крім того, просить суд стягнути середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні.

Відповідачем або уповноваженим представником відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 20 грудня 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 363 солдата ОСОБА_1 , призначену наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 грудня 2019 року №173-рс на посаду телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 , в зв`язку з відсутністю вакантної посади призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління командира батальйону взводу управління 2 мінометної батареї, яка прибула з військової частини НОМЕР_4 , ВОС - 420641 А, з 20 грудня 2019 року зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення, (а.с. 9).

23 грудня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 363 солдата ОСОБА_1 , колишню радіотелефоніста відділення управління командира батареї взводу управління 2 мінометної батареї, звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року №209-РС з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" пункту третього частини п`ятої статті 26 Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здорову - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), з 23 грудня 2022 року виключено зі списків особового складу військової частини, знято з всіх видів забезпечення, і направлено до Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області, (а.с. 10).

Підстава: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року №209-РС, обхідний лист, свідоцтво про хворобу № 130 від 28 листопада 2022 року.

Відповідно до наказу № 363 від 23 грудня 2022 року ( а.с.10) зобов`язано:

Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.

Виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.

Виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 254% від посадового окладу в повному розмірі за період служби з 01 по 23 грудня 2022 року згідно розпорядження Міністра оборони України, викладеного в телеграмі від 25 лютого 2022 року №3164/з.

Виплатити щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період служби з 01 по 23 грудня 2022 року, згідно розпорядження Міністра оборони України, викладеного в телеграмі від 25 лютого 2022 року №3164/з.

Виплатити додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у період здійснення зазначених заходів за період з 01 по 23 грудня 2022 року пропорційно дням безпосередньої участі з розрахунку 30 000 (тридцять тисяч) гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до положень статті 16-2 Закону України «Про відпустки», пункту 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити відповідно до положень пункту 3 розділу XXXI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, грошову компенсацію за невикористані 42 (сорок два) календарні дні додаткової відпустки.

Відповідно до пункту 1 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 виплатити грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 03 (три) повні прослужені календарні роки служби.

Виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік в кількості 30 календарних днів.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Щодо позовної вимоги скасувати наказ № 363 від 23 грудня 2022 року Командира військової частини НОМЕР_2 про звільнення солдата ОСОБА_1 з посади радіотелефоніста відділення управління командира батальйону взводу управління 2 мінометної батареї поновити ОСОБА_1 на посаді радіотелефоніста відділення управління командира батальйону взводу управління 2 мінометної батареї та стягнути із військової частини НОМЕР_2 середньомісячний розмір грошового забезпечення військовослужбовця за час вимушеного прогулу за весь час затримки по день фактичного розрахунку, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно частини 3 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Відповідно до пунктів 28,30 та 35 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Таким чином, військовослужбовці призначаються на посади та звільняються з посад наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Порядок видачі наказів командира військової частини по особовому складу, регламентується вимогами Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 15.09.2022 № 280 (далі - Інструкція №280).

Згідно пункту 1 розділу І ця Інструкція №280 визначає: порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу та витягів із них.

Згідно пункту 1 розділу X Інструкції №280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Згідно пункту 2 розділу X Інструкції №280 наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу:

призов (прийняття) на військову службу;

укладення, призупинення та припинення (розірвання) контракту або продовження його дії;

присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні;

призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово-облікової

спеціальності (крім зміни грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема зміни розміру посадових окладів (тарифних розрядів) та зміни рівня військової освіти за посадою), штатно-посадової категорії) та звільнення з займаних посад, переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах;

направлення за кордон, повернення з-за кордону в Україну (призначення на посади, зарахування у розпорядження посадових осіб);

направлення для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули;

прикомандирування депутатів, які є військовослужбовцями, на підставі офіційно оприлюднених результатів виборів народних депутатів України або на підставі рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим або відповідної місцевої ради про обрання їх на виборну посаду;

відрядження до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти із залишенням на військовій службі;

залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі;

звільнення, призупинення, поновлення та продовження військовослужбовцю військової служби;

зарахування слухачами військових навчальних закладів, а також ад`юнктами, докторантами військових навчальних закладів або наукових установ, закінчення військових навчальних закладів, ад`юнктури, докторантури;

виключення із списків особового складу Збройних Сил (Держспецтрансслужби) (померлих, загиблих, визнаних померлими або безвісно відсутніми);

присвоєння особистих номерів.

Правила складання наказів по особовому складу також визначені розділом XI Інструкції №280.

Відповідно до пункту 23 Розділу XII Інструкції №280 звільнення військовослужбовців, визнаних за станом здоров`я непридатними до військової служби, здійснюється наказами посадових осіб, яким відповідно до Положення надано таке право.

Після затвердження висновку військово-лікарської комісії про визнання військовослужбовців за станом здоров`я непридатними до військової служби (у тому числі з повторним медичним обстеженням через шість або дванадцять місяців), у разі наявності умов, що унеможливлюють їх прибуття (стан здоров`я, розташування військової частини в районі ведення бойових дій, окупації, тилу ворога тощо) до попередніх місць служби або військових частин, у списках особового складу яких вони перебувають, для підготовки документів на звільнення з військової служби та здавання посад, звільнення військовослужбовців та виключення їх із списків особового складу військової частини здійснюються службами персоналу військових частин, у списках особового складу яких утримуються військовослужбовці, або службами персоналу вищих штабів (органів військового управління) або кадрових центрів за підпорядкованістю, у порядку, визначеному Положенням та цією Інструкцією. Водночас по одному примірнику витягів з наказів про звільнення направляється до військових закладів охорони здоров`я, в яких перебувають на лікуванні військовослужбовці.

Військові заклади охорони здоров`я зобов`язані забезпечити своєчасну відправку висновків (постанов) військово-лікарських комісій на військовослужбовців до відповідних служб персоналу, які здійснюють їх звільнення, та повідомляти вказані служби персоналу про дати виписки військовослужбовців з військових закладів охорони здоров`я (у тому числі цивільних) з метою виключення їх із списків особового складу військових частин наказами по стройовій частині та своєчасного здійснення розрахунків, зняття з усіх видів забезпечення.

У разі визнання військовослужбовців військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час вони подаються до звільнення з військової служби до виписки із військового (цивільного) закладу охорони здоров`я.

Не пізніше наступного дня після виключення військовослужбовців із списків особового складу військових частин служби персоналу направляють усі документи персонального обліку та приписи військовослужбовців до вказаних в наказі про звільнення районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для постановки їх на військовий облік.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року №209-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" пункту третього частини п`ятої статті 26 Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здорову - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).

23 грудня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 363 солдата ОСОБА_1 , колишню радіотелефоніста відділення управління командира батареї взводу управління 2 мінометної батареї, звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року №209-РС з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" пункту третього частини п`ятої статті 26 Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здорову - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), з 23 грудня 2022 року виключено зі списків особового складу військової частини, знято з всіх видів забезпечення, і направлено до Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області, (а.с. 10).

Підстава: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року №209-РС, обхідний лист, свідоцтво про хворобу № 130 від 28 листопада 2022 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року №209- РС у відставку відповідно до підпункту "б" пункту третього частини п`ятої статті 26 Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здорову - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).

Однак, позивачем не оскаржується наказ від 15 грудня 2022 року №209-РС, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби та який слугував підставою для прийняття оскаржуваного наказу № 363 від 23 грудня 2023 року про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та зняття з всіх видів забезпечення з 23 грудня 2022 року.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування наказу № 363 від 23 грудня 2022 року, а відтак і поновлення позивача на посаді радіотелефоніста відділення управління командира батальйону взводу управління 2 мінометної батареї.

Позовні вимоги про стягнення з відповідачів середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від позовної вимоги, в задоволенні якої відмовлено.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати всіх сум належних ОСОБА_1 у день звільнення (невиплату грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки як учасника бойових дій, одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням, грошової компенсації за неотримане речове майно) та стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні (невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки як учасника бойових дій, одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням, грошової компенсації за неотримане речове майно) за період з 20 грудня 2019 по 23 грудня 2022 року в сумі 1 529 550,00 гривень, судом встановлено наступне.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Водночас, такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником.

Ураховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Відповідно до статті 116 КЗпП України ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно з положеннями статті 117 КЗпП України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Вказаними нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Період затримки розрахунку при звільненні - це весь час затримки належних звільненому працівникові сум та виплат по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц): - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

За обставин цієї справи суд вважає за необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, з огляду на таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року №209-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" пункту третього частини п`ятої статті 26 Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здорову - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).

23 грудня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 363 солдата ОСОБА_1 , колишню радіотелефоніста відділення управління командира батареї взводу управління 2 мінометної батареї, звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року №209-РС з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" пункту третього частини п`ятої статті 26 Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здорову - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), з 23 грудня 2022 року виключено зі списків особового складу військової частини, знято з всіх видів забезпечення, і направлено до Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області, (а.с. 10).

Судом встановлено, що з моменту виключення зі списків особового складу військової частини та зняття з всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , відповідачем на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховані кошти в сумі 113 216,70 грн. (11 120,97 грн+4 596, 67 грн+21 924, 19 грн.+75 574,87 грн., (а.с. 11).

З матеріалів справи встановлено, що 23 грудня 2022 року позивача було виключено зі списків особового складу частини. Разом з тим, остаточний розрахунок з позивачем проведений відповідачем 15 лютого 2023 року, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, відтак період, протягом якого відповідач не виконував свій обов`язок щодо виплати належних позивачеві, як звільненому працівникові, сум, є період з 24 грудня 2022 року по 14 лютого 2023 року (53 дні).

Обрахована судом відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, сума середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, становить 16 307,04 гривень (53 дні день*307,68 грн.), (а.с. 12).

Враховуючи, що недоплачена сума становить 113 216,70 грн., яка є більшою ніж середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16 307,04 гривень, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд приходить до висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений позивачу у розмірі 16 307,04 грн..

Щодо позовної вимоги стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020, 2021 та 2022 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, передбаченому статтею 12 Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет» за 2020, 2021 та 2022 роки, судом встановлено наступне.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них регулює Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 (далі Закон №3551-XII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, до ветеранів війни, в розумінні норм Закону належать також учасники бойових дій.

Так, статті 12 вказаного законодавчого акту передбачені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 статтю 12 було доповнено частиною 4 такого змісту: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

В подальшому пункт 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.».

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

В подальшому, Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону і Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: №147 від 31 березня 2015 року, №141 від 02 березня 2016 року, №233 від 5 квітня 2017 року, №170 від 14 березня 2018 року, №237 від 20 березня 2019 року, №112 від 19 лютого 2020 року, №325 від 08 квітня 2021 року та від 07 травня 2022 року № 540, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Відповідно до статті 17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Тобто, органами праці та соціального захисту населення перераховують кошти на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Отже, органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, є органами праці та соціального захисту населення.

Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №803/1252/17 зазначив, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для задоволення даної позовної вимоги.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про скасування наказу, поновлення на роботі, визнання протиправними дії та стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку задовольнити частково.

2. Визнати протиправною дії Військової частини НОМЕР_2 щодо затримки повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , в день виключення зі списків частини 23 грудня 2022 року.

3. Стягнути із Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 24 грудня 2022 року по 14 лютого 2023 року у сумі 16 307,04 грн. (шістнадцять тисяч триста сім гривень, 04 коп.).

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 серпня 2023 року.

СуддяТ.В.Скраль