Справа № 520/7765/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 серпня 2023 р.Справа № 520/7765/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

за участю серктерая судових засідань Реброва А.О.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Коломійцева А.Ю.,

представника відповідача Вишневського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі № 520/7765/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просила суд визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови у прийнятті/поверненні ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 16.08.2022 та вчинити відповідні дії щодо видачі паспорта громадянина України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 оскаржила вказане рішення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 по справі № 520/7765/22 скасовано.

Прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути питання щодо прийняття/повернення ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувать Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1612 гривень 50 коп. при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 15.06.2023 касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 520/7765/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто особі, яка її подала.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 520/7765/22, а саме постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023, в порядку ст. 382 КАС України, з винесенням окремої ухвали.

В обгрунтування заяви позивач вказує, що на виконання рішення суду апеляційної інстанції позивач 09.05.2023 звернулась до ГУ ДМС України в Харківській області, однак 06.06.2023 отримала від відповідача лист, згідно якого відповідачем не прийнято вказану декларацію.

Відповідно до заперечення щодо заяви про встановлення судового контролю, ГУ ДМС України в Харківській області зазначає, що чинне законодавство не передбачає можливості, після розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанці вирішувати питання про встановлення судового контролю. Також зазначає, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 виконана в повному обсязі, відтак підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 382 КАС України відсутні.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили заяву про встановлення судового контролю задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що заява про встановлення судового контролю не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю це право, а не обов`язок суду.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від 20-ти до 40-ка розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України (ч. 3 ст. 382 КАС України).

В силу ч. 8 ст. 382 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Статтею 287 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Отже, чинним процесуальним Законом встановлено право суду встановити судовий контроль за виконанням судових рішень.

При цьому, такий контроль встановлюється в разі, якщо судове рішення не виконується зобов`язаною стороною тривалий час без поважних на те підстав.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішення нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15 зазначив, що, зокрема ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17.

Також, Європейський суд з прав людини у пункті 18 рішення від 12 травня 2011 року у справі "Ліпісвіцька проти України" (заява N 11944/05) звернув увагу й на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (див. пункт 197 рішення у праві "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (див. пункти 24- 27 рішення від 13 червня 2006 року у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), N 2132/02).

У пункті 25 рішення від 22 лютого 2005 року у справі "Шаренок проти України" (заява N 35087/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілейстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (див. п. 34 рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 589498/0).

Підставою застосування ст. 382 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень/дій суб`єкта владних повноважень.

Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи.

При цьому, позивач, надаючи заяву про встановлення судового контролю має надати докази, що рішення суду не виконується, а відповідач, заперечуючи проти встановлення судового контролю, може надати докази на спростування вимоги про встановлення судового контролю, наприклад надавши докази про виконання рішення суду або про неможливість виконання рішення суду з поважних причин та ін.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 зобов`язано ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути питання щодо прийняття/повернення ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду.

Позивачем до матеріалів справи надано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2023 ВП №72327187.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено права та обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Так, сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання та користуватися іншими правами, наданими законом.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2023 ВП №72327187 боржнику (ГУ ДМС України в Харківській області) встановлено строк виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Тобто, державним виконавцем вчиняються виконавчі дії, які врегульовані Законом України "Про виконавче провадження". При цьому, на час розгляду зазначеної справи, вказаний строк ще не сплив.

Колегія суддів зазначає, що під час відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, державний виконавець не обмежується лише прийняттям відповідної постанови, а має право вчиняти ряд виконавчих дій, які врегульовані ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів закінчення виконавчого провадження матеріали справи також не містять.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим підстави для встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 відсутні.

Керуючись ст.ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі №520/7765/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бегунц А.О.
Судді Курило Л.В. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали складено 03.08.2023