Справа № 160/8507/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2023 року Справа № 160/8507/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі відповідач, управління), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо не включення в наданих довідках №3/323, №3/324, №3/325 від 27.03.2023 року ОСОБА_1 за відповідною (аналогічною) посадою, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відсотки по премії та надбавки за особливості несення служби з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законом України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про державний бюджет на 2021 рік», згідно якого прожитковий мінімум на 01.01.2021 року встановлено у розмірі - 2270 грн., Законом України від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ «Про державний бюджет на 2022 рік» згідно з якого прожитковий мінімум на 01.01.2022 року встановлено у розмірі - 2481 грн., Законом України від 03.11.2022 року №2710-ІХ «Про державний бюджет на 2023 рік» згідно з якого прожитковий мінімум на 01.01.2023 року встановлено у розмірі - 2684 грн.;
- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 , та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нові довідки, де грошове забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, як основне та додаткове повинно бути розраховано на відповідний тарифний коефіцієнт станом на 01.01.2021 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб згідно з Законом України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про державний бюджет на 2021 рік», згідно якого прожитковий мінімум на 01.01.2021 рік встановлено у розмірі - 2270 грн., для здійснення обчислення перерахунку, нарахування та виплати основного розміру пенсії з 01 лютого 2021 року;
- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 , та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нові довідки, де грошове забезпечення за відповідного (аналогічною) посадою, як основне та додаткове повинно бути розраховано на відповідний тарифний коефіцієнт станом на 01.01.2022 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб згідно з Законом України від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ «Про державний бюджет на 2022 рік», згідно якого прожитковий мінімум на 01.01.2022 року встановлено у розмірі - 2481 грн., для здійснення обчислення перерахунку, нарахування та виплати основного розміру пенсії з 01 лютого 2022 року;
- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 , та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нові довідки, де грошове забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, як основне та додаткове повинно бути розраховано на відповідний тарифний коефіцієнт станом на 01.01.2023 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб згідно з Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ «Про державний бюджет на 2023 рік», згідно якого прожитковий мінімум на 01.01.2023 року встановлено у розмірі - 2684 грн., для здійснення обчислення, перерахунку, нарахування та виплати основного розміру пенсії з 01 лютого 2023 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що під час звернення до колишнього роботодавця за отриманням довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, останнім двічі видано неналежні довідки з невірно вказаними розмірами додаткових виплат, а саме премії та надбавки за особливості несення служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
29.05.2023 року відповідачем надано до суду відзив, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що всі додаткові виплати в грошовому забезпеченні вказані з врахуванням вимог чинного законодавства та на підставі наявних документів, зокрема даних Міністерства юстиції України.
02.06.2023 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з аргументами викладеними у відзиві, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 29.06.2023 року витребувано від Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції:
- належним чином засвідчені копії усіх документів, на підставі яких відповідачем було здійснено розрахунок складових грошового забезпечення, які зазначені у довідках №3/323, №3/324, №3/325 від 27.03.2023 р.;
- пояснення яким чином відповідачем вирахувані складові грошового забезпечення у довідках №3/323, №3/324, №3/325 від 27.03.2023 р. (в т.ч.: яким чином вирахувано розмір премій та надбавок за особливості проходження служби у відсотковому співвідношенні до вказаного в цих довідках розміру посадового окладу).
- докази витребування відповідачем інформації про складові грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача за 2023 рік (зокрема, інформації щодо виплати премії та надбавки за особливості проходження служби за посадою начальник оперативного відділу Синельниківської виправної колонії);
- пояснення чи були враховані при складанні відповідачем довідок №3/323, №3/324, №3/325 від 27.03.2023 р. розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлені Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 р., Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 р. та Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023 р. відповідно.
Зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.
13.07.2023 року від відповідача на виконання вимог ухвали суду надійшли додаткові пояснення та докази у справі.
Ухвалою суду від 04.08.2023 року провадження у справі поновлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , є пенсіонером Державної кримінально-виконавчої служби України, якого в 2001 році, було звільнено на пенсію з посади начальника оперативного відділу Синельніковської виправної колонії №94 управління ДДУП8ГІ України в Дніпропетровській області звання майор внутрішньої служби та виключений із списків особового складу і знятий зі всіх видів забезпечення та призначено пенсію.
Перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та отримую пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»
Позивач 22.11.2022 року та 10.11.2022 року звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з заявою, в якій просив виготовити та надати до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області окремі довідки про розмір грошового забезпечення, шо враховується для перерахунку пенсії за відповідною чи аналогічною посадою, станом на 01.01.2021 року, та 01.01.2022 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ з врахуванням положень постанови №704 щодо визначення посадових окладів і окладів за військовими званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, та 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру моєї пенсії, в зв`язку з тим що прожитковий мінімум для працездатних осіб змінився і пенсія яка зараз обрахована, та виплачується з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначених на 1-ше січня 2018 року- 1762 грн.
Відповідач листом за № 3.3- 1600-22/Щ-1289 та 3.3-1566-22/Щ-1225 надав позивачу довідки №3/602 від 30.11.2022 року та № 3/580 від 25.11.2022 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за нормами чинними на 1 січня 2021 та 1 січня 2022 року з розрахунком прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначених на перше січня 2021 та 2022 року. При цьому в довідках невключені додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавка за особливості проходження служби та премія. У листі-відповіді було зазначено що відповідач не володіє інформацією щодо середніх розмірів цих додаткових видів грошового забезпечення пославшись на Міністерство юстиції України.
Позивач з цього приводу звернувся зі зверненням 10.03.2023 року до відповідача щоб у довідці на перерахунок пенсії, яка йому була видана за № 3/602 від 30.11.2022 року з розрахунку прожиткового мінімуму працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року (2270 грн) додати данні (розрахунок) що надало Міністерство юстиції, а саме премія-82,4 % від посадового окладу, та надбавку за особливості проходження служби-44% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років згідно довідки. У довідці №3/580 від 25.11.2022 року з розрахунку прожиткового мінімуму працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року (2481 грн) додати данні (розрахунок) що надало Міністерство юстиції, а саме премія-117,3% від посадового окладу, та надбавку за особливості проходження служби-45,4% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років згідно довідки.
Також в зв`язку з тим що на 2023 рік був прийнятий Державний бюджет України, де з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб збільшився та склав- 2684 гри., згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», в цьому звернені позивач просив окремо підготувати та надати йому довідку з грошовим забезпеченням станом на 01 січня 2023 року де вказати як основні види грошового забезпечення так і додаткові для перерахунку пенсії, особливо вказати відсотки за особливі умови несення служби та премію.
27.03.2023 року за № 3.3-444-23/Щ-310 позивач отримав відповідь з довідками станом на 01 січня 2021 року № 3/323, на 01 січня 2022 року № 3/324, та на 01 січня 2023 року № 3/325 з розрахунками грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії.
Проте, позивач вважає надані довідки такими, що виготовлені з помилковим зазначенням показників, а саме
- Довідка № 3/323 від 27.03.2023 року посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (таємність)- збільшено, та розрахована з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року (2270 грн). Проте премія та надбавка за особливості проходження служби розраховані з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року (1762 грн);
- Довідка № 3/324 від 27.03.2023 року посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (таємність)- збільшено, та розрахована з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року (2481 грн). Проте премія та надбавка за особливості проходження служби розраховані з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року (1762 грн), а не на прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року(2481 грн).
- Довідка № 3/325 від 27.93.2023 року посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (таємність)- збільшено, та розрахована з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року (2684 грн)., однак відсутні відсотки по преміям та надбавка за особливості проходження служби.
Не погодившись з протиправними діями відповідача щодо неналежного оформлення довідок про розмір грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною четвертою статті 9 Закону України від 20.12.1991р. № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Застосування цих нормативних актів у подібних правовідносинах вже було предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків: 21.02.2018р. Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..
За таких обставин, на момент набрання чинності постановою № 704 (01.03.2018р.) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, станом на 01.03.2018р. пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас, суд зазначає, що Закон України від 05.10.2000р. № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).
Як зазначалось судом, законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.
Так, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.
Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.
Відтак, зазначення у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.
Разом з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
При цьому суд зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.
У свою чергу, Закон України від 14.11.2019р. № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон № 294-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020 рік, відповідно, не містять.
Тобто, положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Так, частина третя статті 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту законних очікувань (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами правової держави та принципу верховенства права.
Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Суд наголошує також, що ст.22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною 5 статті 19 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до статті 22 Конституції України не допускається.
У рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року №5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований статтею 46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина 1 статті 3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48). Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020р. положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Суд зазначає, що у справі, яка розглядається прохання позивача видати йому довідки для перерахунку його пенсії відповідно до постанови №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови №704, було обумовлено підвищенням розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року згідно із Законом України «Про Державний бюджет України» на 2021, 2022 та 2023 роки, для проведення перерахунку основного розміру пенсії.
При цьому суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 30.01.2007р. №3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.10.2019р. у справі № 553/3619/16-а.
Як було зазначено вище, 30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018р. та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Таким чином, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо не включення в наданих довідках №3/323, №3/324, №3/325 від 27.03.2023 року ОСОБА_1 за відповідною (аналогічною) посадою, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відсотки по премії та надбавки за особливості несення служби з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законом України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про державний бюджет на 2021 рік», згідно якого прожитковий мінімум на 01.01.2021 року встановлено у розмірі - 2270 грн., Законом України від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ «Про державний бюджет на 2022 рік» згідно з якого прожитковий мінімум на 01.01.2022 року встановлено у розмірі - 2481 грн., Законом України від 03.11.2022 року №2710-ІХ «Про державний бюджет на 2023 рік» згідно з якого прожитковий мінімум на 01.01.2023 року встановлено у розмірі - 2684 грн.
Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 , та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нові довідки, де грошове забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, як основне та додаткове повинно бути розраховано на відповідний тарифний коефіцієнт станом на 01.01.2021 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб згідно з Законом України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про державний бюджет на 2021 рік», згідно якого прожитковий мінімум на 01.01.2021 рік встановлено у розмірі - 2270 грн., для здійснення обчислення перерахунку, нарахування та виплати основного розміру пенсії з 01 лютого 2021 року.
Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 , та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нові довідки, де грошове забезпечення за відповідного (аналогічною) посадою, як основне та додаткове повинно бути розраховано на відповідний тарифний коефіцієнт станом на 01.01.2022 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб згідно з Законом України від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ «Про державний бюджет на 2022 рік», згідно якого прожитковий мінімум на 01.01.2022 року встановлено у розмірі - 2481 грн., для здійснення обчислення перерахунку, нарахування та виплати основного розміру пенсії з 01 лютого 2022 року.
Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 , та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нові довідки, де грошове забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, як основне та додаткове повинно бути розраховано на відповідний тарифний коефіцієнт станом на 01.01.2023 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб згідно з Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ «Про державний бюджет на 2023 рік», згідно якого прожитковий мінімум на 01.01.2023 року встановлено у розмірі - 2684 грн., для здійснення обчислення, перерахунку, нарахування та виплати основного розміру пенсії з 01 лютого 2023 року.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.08.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса