Справа № 380/12211/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 із застосуванням для обчислення розміру пенсії середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески за 2020- 2022 роки.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням для обчислення розміру пенсії середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески за 2020- 2022 роки, починаючи з 13.01.2023 із врахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 19.06.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.01.2023 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у зв`язку з досягненням пенсійного віку. Під час такого переведення розрахунок пенсії здійснюється відповідно до частини другої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058, яка передбачає порядок призначення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2020-2022 роки). Проте, відповідач протиправно застосував для такого обчислення частину третю статті 45 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058, якими передбачено порядок переходу з одного виду пенсії на інший, та врахував середню заробітну плату за інший період (2018-2020 роки). Позивач зазначає, що відповідно до статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058 під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком такий перехід слід розцінювати як призначення пенсії.

Крім того, позивач наголошує на протиправному незарахуванні йому періоду роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу. Зазначає, що відсутність у відповідача інформації про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за вказаний період не може бути підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу позивача.

07.07.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що у спірному випадку має місце не первинне призначення пенсії, а переведення з одного виду пенсії на інший. Таким чином, відповідач правомірно обрахував розмір пенсії позивача відповідно до вимог частини третьої статті 45 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058.

Також відповідач зазначає, що на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, у зв`язку із запровадженням квартальної звітності, за даними системи персоніфікованого обліку страховий стаж було враховано по 30.09.2022. Переведення одного виду пенсії на інший здійснено з дня звернення, тому страховий стаж за період з 01.10.2022 по 31.12.2022 відповідачем правомірно не враховувався.

21.07.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, обґрунтовану тими ж обставинами, що й позовна заява.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач з 08.12.2020 отримував пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

13.01.2023 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

30.01.2023 позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом, у відповідь на який листом від 10.02.2023 №3348-2302/К-52/8-1300/23 відповідач повідомив:

- страховий стаж позивача становить 43 роки 22 дні (стаж враховано по 30.09.2022);

- при переведенні на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески з 2018 по 2020 роки 7763,17грн.

Листом від 06.04.2023 №8645-8026/К-52/8-1300/23 відповідач повідомив позивача про те, що відповідь, надану у листі від 10.02.2023 №3348-2302/К-52/8-1300/23, слід вважати недійсною. Натомість, вказав, що при обрахунку його пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески з 2018 по 2020 роки 7763,17грн. Страховий стаж враховано по 30.09.2022.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу та щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 із застосуванням для обчислення розміру пенсії середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески за 2020- 2022 роки, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), який регламентує відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених вказаним Законом, або в частині, що не суперечить йому.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 згаданого Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за згаданим Законом, на інший.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 згаданого Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 згаданого Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 згаданого Закону для призначення пенсії.

Таким чином, нормами абзацу 3 частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV передбачений виняток для переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, до якого, за умови здійснення такого вперше, застосовуються правила, передбачені для призначення пенсії, передбачені частиною другою статті 40 Закону №1058-ІV.

Суд встановив, що позивач з 08.12.2020 отримував пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

13.01.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Таке переведення здійснене вперше, що відповідає вимогам абзацу 3 частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV.

З урахуванням вкладеного, суд висновує, що під час переведення позивача вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідач зобов`язаний був застосувати середню заробітну плату (дохід), визначену (визначений) частиною другою статті 40 Закону №1058-ІV для призначення пенсії.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з листом відповідача від 06.04.2023 №8645-8026/К-52/8-1300/23 при переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідач використовував для обрахунку пенсії (Зс) середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії по інвалідності (2018- 2020 роки).

Як вже встановив суд, з урахуванням вимог абзацу 3 частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV, при обрахунку пенсії позивача відповідачу необхідно було застосувати показник пенсії (Зс) середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто 2020- 2022 роки.

Суд звертає увагу, що при здійснені перерахунку пенсії позивача відповідач здійснив активні дії, тому у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності необхідно відмовити повністю.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 із застосуванням для обчислення розміру пенсії середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески за 2018- 2020 роки.

Для ефективного поновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити з 13.01.2023 (дата призначення пенсії за віком) перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058, з урахуванням показника середньої заробітної (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії 2020, 2021, 2022 роки.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування позивачу періоду роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу, суд встановив таке.

Згідно з записами у трудовій книжці № НОМЕР_2 від 10.09.1984 позивач з 09.08.2019 по сьогодні продовжує працювати у ДП «Львівенергоком». Вказане підтверджується також індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб з Державного реєстру загальнообов`язкового держаного соціального страхування.

З відповіді відповідача від 06.04.2023 №8645-8026/К-52/8-1300/23 вбачається, що при переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідач врахував страховий стаж по 30.09.2022. Підставою для неврахування періоду роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу зазначено відсутність у відповідача інформації про сплату страхових внесків за вказаний період.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що внаслідок запізнілого відображення інформації про сплачені внески до Пенсійного фонду України він позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.10.2022 по 31.12.2022 не є підставою для позбавлення позивача права на врахування вказаного періоду до його страхового стажу.

Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за запізніле відображення інформації про сплачені внески до Пенсійного фонду України, а відсутність інформації по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи позивача з 01.10.2022 по 31.12.2022.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Крім того, суд враховує, що станом на час розгляду справи в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, долучених до матеріалів справи, відображена інформація про сплату страхових внесків за спірний період 01.10.2022 по 31.12.2022. Проте, відповідач не надав доказів зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи позивача з 01.10.2022 по 31.12.2022.

З урахуванням викладеного, суд висновує про протиправність бездіяльності відповідача щодо зарахування позивачу періоду роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу.

З метою ефективного поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частина друга статті 77 КАС України вказує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 із застосуванням для обчислення розміру пенсії середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 13.01.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058, з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії 2020, 2021, 2022 роки.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.10.2022 по 31.12.2022 до страхового стажу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик