Справа № 160/11490/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на те, що відповідач-2 протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1982 року по 18.07.1985 року через відсутність дати видачі диплому, однак позивач не є відповідальною особою за оформлення диплому.
26 червня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача-1 в системі «Електронний Суд», в якому відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, не є належним відповідачем у справі. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
31 липня 2023 року до суду від представника позивача надішли копії документів: диплома № НОМЕР_2 ; виписка оцінок успішності до диплому.
Суд в ухвалі від 31 травня 2023 року встановив відповідачу-2 строк для подання відзиву на позов в порядку ч. 1 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 15-ти днів з моменту отримання відповідачем ухвали суду.
Ухвала про відкриття провадження від 31 травня 2023 року доставлена до електронного кабінету відповідача-2 в системі «Електронний Суд» 02.06.2023 року, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи. Позовна заява з додатками доставлена в електронний кабінет відповідача в системі «Електронний Суд» 02.06.2023 року, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи.

У строк, визначений положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, відзиву на адресу суду або клопотання про продовження строку на його подання до суду не надходило. Відтак, наявні підстави для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно диплому від 19.07.1985 року НОМЕР_3 позивач 01 вересня 1982 року вступив до СПТУ-15 і 18 липня 1985 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією електрогазозварювальник. Диплом містить підписи Голови екзаменаційної комісії, директора училища та заступника директора училища по навчально-виробничій роботі (частині), засвідчений гербовою печаткою навчального заклад, а також містить реєстраційний номер 11123.

Згідно відомостей трудової книжки позивач він з 01.09.1982 року по 18.07.1985 року навчався в СПТУ №15 м. Дніпропетровська (диплом НОМЕР_3 ).

13 жовтня 2022 року позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії «за віком, по сп. 2».

Рішенням відповідача-2 від 19.10.2022 року №51 відмовлено позивачу в призначенні пенсії. Зазначено: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982 року по 18.07.1985 року відсутня дата видачі диплома. Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу.

Вважаючи протиправним рішення відповідача-2 від 19.10.2022 року №51 про відмову в призначенні пенсії позивач звернулася до суду з цією позовною заявою

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98-ВР (далі Закон №103/98-В)Р час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідач-2 у спірному рішення вказав, що не зарахував період навчання позивача з 01.09.1982 по 18.07.1985, оскільки в дипломі відсутня дата його видачі.

Згідно розписки-повідомлення, що міститься в матеріалах пенсійної справи, разом з заявою про призначення пенсії позивачем не подався диплом від 19.07.1985 року НОМЕР_3 , в зв`язку з чим суд не приймає цей диплом на підтвердження протиправності дій відповідача-2, оскільки відповідач-2 відповідний диплом не досліджував та рішення щодо його належності як документу на підтвердження факту навчання позивача у навчальному закладі не приймав.

Водночас, в трудовій книжці позивача міститься запис №1 навчання в СПТУ №15 м. Дніпропетровська, період з 01.09.1982 року по 18.07.1985 року, Диплом НОМЕР_3 . Отже, цей запис дійсно не містить дату видачі диплома.

Суд звертає увагу, що відповідачем-2 в спірному рішенні не висловлено зауважень щодо здобутої професії та з інших питань, в зв`язку з чим правова оцінка надається діянню відповідача виключно в аспекті висловлених ним зауважень.

Так, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 (далі Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до п. 1 Інструкції №57 про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерство праці України, Міністерство юстиції України, Міністерство соціального захисту населення України від 29.07.1993 №57 (далі Інструкція №57) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 2.2. Інструкції №57 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Пунктом 2.11. Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

В свою чергу за п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п. 2.13. Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Основним правовим питанням в цій справі є правові наслідки відсутності на першій сторінці трудової книжки позивача печатки підприємства. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на її особисті права

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.09.2022 року по справі №569/16691/16-а.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №307/541/17.

Узагальнюючи вищевикладене суд констатує, що позивач не є відповідальною особою за зазначення в своїй трудовій книжці дати видачі диплому. Окрім цього, відповідачем-2 ані в спірному рішенні, ані під час судового розгляду не обґрунтовано яким конкретно чином відсутність дати видачі диплома в трудовій книжці позивача впливає на достовірність відповідних відомостей.

Отже, відповідач-2 протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період його навчання у навчальному закладі, оскільки висловлене зауваження до дати видачі диплома є необґрунтованим. Враховуючи, що інших зауважень відповідачем-2 не висловлено, а наявне зауваження визнано судом необґрунтованим, спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про можливість зарахування відповідного стажу за результатом судового розгляду суд зазначає, що для цієї мети наданий до суду диплом від 19.07.1985 року НОМЕР_3 може бути прийнятий, оскільки містить інформацію про здобутий фах, а тому є підтвердженням виконання умов п. «д» ст. 56 Закону №1788-XII, ст. 38 Закону №103/98-В для зарахування відповідного періоду навчання до страхового стажу позивача.

Таким чином, оскільки сам відповідач не ставив під сумнів виконання позивачем умов п. «д» ст. 56 Закону №1788-XII, ст. 38 Закону №103/98-В, висловивши зауваження лише до дати видачі диплома, а також з урахуванням підтвердження факту виконання позивачем зазначених умов, спірний період навчання підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

В частині адресата позовної вимоги про зобов`язання вчинити певні дії суд вказує, що системне тлумачення способів захисту, визначених ст. ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку, що визнання протиправним та скасування рішення одного суб`єкта владних повноважень не може бути підставою для зобов`язання вчинити певні дії іншого суб`єкта владних повноважень.

В цій справі позивач просить скасувати рішення відповідача-2 та зобов`язати відповідача-1 зобов`язати вчинити певні дії. Проте, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в такій редакції, оскільки зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є належним способом захисту як похідна вимога у випадку визнання протиправним та скасування рішення саме цього суб`єкта владних повноважень, а не будь-якого іншого.

Відповідно, за обставин цієї справи відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчиняти певні дії. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача-2 зарахувати період навчання позивача з 01.09.1982 року по 18.07.1985 року.

Також суд зазначає, що суть наявної юридичної ситуації та зміст порушеного права позивача зумовлюють висновок про необхідність забезпечення ефективного та повного захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, в зв`язку з чим суд виходить за межі позовних вимог у відповідній частині.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2147,20 грн, що підтверджується квитанцією від 17.04.2023 року №29994.

Суд зазначає, що позовна вимога про зобов`язання вчинити певні дії в цій справі має похідний характер, а тому не є окремим об`єктом справляння судового збору.

Отже, відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 1073,60 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, протиправність рішення якого встановлена за результатом розгляду цієї справи.

Окремо суд зауважує, що позивачем надміру сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, який не підлягає стягненню з відповідачів та може бути повернутий позивачу за його клопотанням згідно п. 1 ч. 1. ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.10.2022 року №51 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 року по 18.07.1985 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 13.10.2022 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко