Справа № 520/4340/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

04.08.2023 р. справа №520/4340/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою спрощеного позовного провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації, Управління)
провизнання дій неправомірними та стягнення коштів, -

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання не правомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області у відмові провести ОСОБА_1 нарахунок та виплату недотриману суму пенсії з урахуванням індексації і компенсації, у відповідності до ст. 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 07 серпня 1991 року; Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-111 від 19.10.2000 року та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159; 2) стягнення негайно з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області на користь пенсіонера ОСОБА_1 з урахуванням індексації та компенсації, суму боргу по пенсії - 197.364,38 гривень, судових витрат на експертний висновок - 8.007,62 грн.; 3) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , надати звіт про виконання судового рішення.

Заявлені вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. у справі №520/13356/19 ГУ ПФУ в Харківській області було зобов`язане провести з 01.01.2016р. перерахунок та виплату пенсії у розмірі 77%, але проведений суб`єктом владних повноважень обрахунок розміру пенсії суперечить обчисленням, викладеним в експертному висновку Наукового центру "Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса" від 12.01.2023р. №45150/1506-1507. Заявник наполягає на тому, що під час виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. у справі №520/13356/19 суб`єкт владних повноважень не донарахував - 61.629,14грн. пенсії., - 23.527,94грн. індексації та компенсації втрати доходів у загальному розмірі платежу - 197.364,38грн.

Відповідач про розгляду справи був сповіщений належно та завчасно, але обов`язку із подання відзиву на позов та доказів у спростування викладених у позовіі доводів не виконав.

Суд, вивчивши доводи усіх наявних у справі документів учасників спору, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.12.1996р. отримував пенсію у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 77% грошового забезпечення.

08.02.2016р. Ліквідаційною комісією ГУ МВСУ в Харківській області відносно заявника була складена довідка №100/19247, де відображено грошове забезпечення у сумі - 8.571,40грн. (оклад за посадою - 3.100,00грн., оклад за спеціальним званням - 2.200,00грн., надбавка за вислугу років (50%) - 2.650,00грн., надбавка за роботу з таємними документами (10%) - 310,00грн., премія (3,77%) - 311,40грн.).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 у справі № 820/697/18 було визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непроведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, № 947 від 18.11.2015 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 та довідки № 100/19247 від 08.02.2018 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області, зобов`язано зробити перерахунок пенсії позивачу за вказаний вище період.

Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Харківській області від 04.12.2019р. №10606 станом на 01.12.2015р. розмір пенсії заявника був обчислений у 3.578,15грн. (3.381,15грн. як 77% грошового забезпечення у сумі - 4.391,10грн. (оклад за посадою - 1.050,00грн., оклад за спеціальним званням - 130,00грн., надбавка за вислугу років (40%) - 472,00грн., надбавка за роботу з таємними документами (10%) - 105,00грн., надбавка за оперативно-розшукову діяльність (9%) - 94,50грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 826,00грн., премія (64%) - 1.713,60грн.) + 47,00грн. підвищення за постановою КМУ №355 + 150,00грн. у якості зафіксованої індексації.

Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Харківській області від 04.12.2019р. №10606 станом на 01.01.2016р. розмір пенсії заявника був обчислений у 5.999,98грн. (5.999,98грн. як 70% грошового забезпечення у сумі - 8.571,40грн. (оклад за посадою - 3.100,00грн., оклад за спеціальним званням - 2.200,00грн., надбавка за вислугу років (50%) - 2.650,00грн., надбавка за роботу з таємними документами (10%) - 310,00грн., премія (3,77%) - 311,40грн.).

Управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень з приводу зменшення показника відсоткового значення пенсії було оскаржене заявником у межах справи №520/13356/19, де заявником були заявлені вимоги: - визнати неправомірними дії Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області, по встановленню ОСОБА_1 , пенсії в розмірі 70% грошового забезпечення за вислугу 20 років; - зобов`язати Відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області, провести ОСОБА_1 , перерахунок та виплату пенсії в розмірі 77% грошового забезпечення за вислугу 20 років у відповідності до ст. 13 Закону України (2262), яка діяла на 02.02.2004 року; ст. 51; 64 Закону України (2262) "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"; Закону України (1283-ХІІ) «Про індексацію грошових доходів населення» від 07 серпня 1991 року; Законом України (№2050-ІІІ) "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ від 19.10.2000 року та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 159, починаючи з 01 січня 2016 року, та сплатити її одноразово однією сумою з урахуванням вже виплаченої пенсії; - встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати в установлений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили та зобов`язати надати звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України), так як Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області систематично не виконує судових рішень за аналогічними справами, у зв`язку з чим слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області відкрито кримінальне провадження № 120/688, за яким у теперішній час здійснюється досудове розслідування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. по справі №520/13356/19 позов заявника було задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з 77 % грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.01.2016; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) в розмірі 77% грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум, допущено до негайного виконання постанову суду в частині присудження виплат позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно зі складеним Управлінням відносно заявника протоколом без дати за лютий 2016р. заявнику була обчислена пенсія у розмірі 2.644,17грн. (01.02.2016р.-12.02.2016р.) та 4.152,37грн., протягом 01.03.2016р.-31.12.2017р. розмір пенсії заявника був обчислений в 4.152,37грн., протягом 01.01.2018р.-31.01.2020р. розмір пенсії заявника був обчислений в 6.390,09грн., протягом 01.02.2016р.-31.12.2017р. заявнику сума пенсії до виплати була обчислена Управлінням в 3.762,26грн., протягом 01.01.2018р.-31.01.2020р. заявнику сума пенсії до виплати була обчислена Управлінням в 5.999,98грн.

Згідно зі складеним Управлінням відносно заявника протоколом від 03.03.2020р. за лютий 2016р. заявнику була обчислена пенсія у розмірі 2.569,60грн. (01.02.2016р.-12.02.2016р.) та 4.362,26грн., протягом 01.03.2016р.-31.12.2017р. розмір пенсії заявника був обчислений в 4.362,26грн., протягом 01.01.2018р.-31.01.2020р. розмір пенсії заявника був обчислений в 6.209,87грн., протягом 01.02.2016р.-31.12.2017р. заявнику сума пенсії до виплати була обчислена Управлінням в 4.152,37грн., протягом 01.01.2018р.-31.01.2020р. заявнику сума пенсії до виплати була обчислена Управлінням в 5.999,98грн.

Згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/8477/20: з січня 2016 року по березень 2018 року, відповідач зробив розрахунок на доплату своєчасно недоотриманої пенсії, який склав - 55266,57 гривень. Підстава здійснення перерахунку (ГЗ згідно ПКМУ № 988) ПКМУ № 103 від 21.02.2018; У квітні 2018 позивачу виплачено 6140,73 грн., що підтверджується копією витягу з ПВП ДКГ за пенсійною справою, який додано до матеріалів справи; З 01.01.2019 по 01.07.2020 ОСОБА_1 виплачено 26609,89 грн. Виплату іншої частини заборгованості відкладено, інформацію щодо відкладеної виплати згідно постанови КМУ № 103 додано до матеріалів справи; Залишок по відкладеній виплаті складає 22515,95 грн., який позивачу сплачується щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Отже, із достеменно з"ясованих судом обставин спору випливає, що розрахунковою базою для обчислення заявнику розміру пенсії з 01.01.2016р. є грошове забезпечення у сумі - 8.571,40грн. (оклад за посадою - 3.100,00грн., оклад за спеціальним званням - 2.200,00грн., надбавка за вислугу років (50%) - 2.650,00грн., надбавка за роботу з таємними документами (10%) - 310,00грн., премія (3,77%) - 311,40грн.), з якого суб`єкт владних повноважень початково обчислив розмір пенсії у - 5.999,98грн. як 70% грошового забезпечення, а у подальшому згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. по справі №520/13356/19 повинен був обчислити у - 6.599,98грн. як 77% грошового забезпечення.

Згідно із складеним Управлінням відносно заявника протоколом від 02.06.2021р. розмір пенсії заявника був обчислений Управлінням з 01.01.2016р. у сумі - 6.599,98грн. як 77% від грошового забезпечення - 8.571,40грн.

Згідно із довідкою ГУ ПФУ в Харківській області від 21.05.2021р. №3443 станом на 01.01.2021р. розмір пенсії заявника обчислений у 6.599,098грн. як 77% від грошового забезпечення у сумі - 8.571,40грн. (оклад за посадою - 3.100,00грн., оклад за спеціальним званням - 2.200,00грн., надбавка за вислугу років (50%) - 2.650,00грн., надбавка за роботу з таємними документами (10%) - 310,00грн., премія (3,77%) - 311,40грн.).

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу обчислення нового розміру пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. по справі №520/13356/19 без урахування індексації та компенсації втрати частини доходу, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2662-ХІІ).

Отже, приписи Закону України №2662-ХІІ є спеціальною нормою права стосовно відносин за участю заявника та запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії громадянина, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2662-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2662-ХІІ - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, у процедурі за ст.43 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення пенсії є виплати (як винагорода за працю), одержані особисто особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто складові елементи структури власного грошового забезпечення).

Натомість, у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії є реально отримані (а не уявно можливі до нарахування) виплати (як винагорода за працю) третьої сторонньої особи - діючого публічного службовця за рівнозначною посадою (або тією ж самою, або прирівняною).

Положення ч.18 ст.43 Закону України №2662-ХІІ цього правила не змінюють, адже присвячені регламентуванню випадку, коли з події призначення пенсії вперше та обчислення розміру вперше призначеної пенсії і до події виплати вперше призначеної пенсії настала подія збільшення поточної винагороди за службу відносно іншого діючого публічного службовця, на що однозначно показує застосування законодавцем ознаки - "невідкладно", котра взагалі не використовується у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ.

До того ж і у силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами (за винятком визначення загальної структури грошового забезпечення), адже протилежне з невідворотною неминучістю призводить до появи віртуального показника грошового забезпечення - неіснуючої винагороди за службу, який фізично у дійсності не одержується жодним із діючих публічних службовців (військовослужбовцем) і арифметично складається із платежів з винагороди за службу, отриманих у минулому самим заявником - військовослужбовцем у відставці (тобто власної винагороди за службу) та поточних платежів з винагороди за службу, котрі наразі отримуються діючим військовослужбовцем (тобто винагороди за службу третьої сторонньої особи).

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і реалізовано останнім у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій службовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Таке тлумачення змісту правової підстави для обчислення нового розміру раніше вже призначеної у порядку Закону України №2262-ХІІ пенсії цілком корелюється із правовим висновком п.31 постанови Верховного Суду від 28.11.2022р. по справі №820/3451/18.

Відносно заявника застосованим є п.3 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103, а тому подією обчислення нового розміру (перерахунку) пенсії з 01.01.2016р. є норми постанови КМУ від 11.11.2015р. №988.

Системно проаналізувавши як приписи загальних актів права з питання визначення розміру призначеної пенсії (а саме: Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), так і спеціальних актів права (до яких належать, зокрема: Закон України "Про державну службу", Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону України "Про прокуратуру", Закон України "Про Національну поліцію", Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), також інших актів законодавства з питань визначення розміру пенсії, суд доходить висновку, що в усіх без виключення випадках законодавцем застосовується стала та незмінна юридична конструкція, котра полягає у первісному обчисленні базового розрахункового показника майбутньої пенсії грошового виразу загальної суми коштів як плати за виконану роботу, у відсотках від заробітку (грошового забезпечення, винагороди за службу).

До цього показника включаються чітко визначені законом складові, котрі у свою чергу також можуть обраховуватись у відсотковому значенні, тобто у процентах від іншого показника.

Але при цьому, юридичне значення має не такий умовний відсоток іншого показника складового елементу структури заробітку, а виключно остаточно розрахована сума складової оплати праці. До розрахованого базового показника застосовується передбачений законом умовний арифметичний розмір пенсії у відсотковому відношенні до загальної величини оплати праці за певний період трудової діяльності. Саме за допомогою умовного арифметичного розміру пенсії розраховується і абсолютний арифметичний розмір пенсії, який складає певну грошову суму.

Суд вважає, що саме означений показник - умовний арифметичний розмір пенсії і є тією сталою незмінною величиною, котра підлягає захисту за правовим режимом згідно з ст.22 Конституції України.

Таким чином, за загальним правилом у подальших процедурах перерахунку розміру вже призначеної пенсії (обчислення нового розміру пенсії) владний суб`єкт не може зачіпати саме умовного арифметичного розміру пенсії.

Виключенням із даного випадку є або істотна (на рівні докорінної) зміна умов пенсійного забезпечення, або істотна (на рівні докорінної) зміна умов оплати праці діючих публічних службовців, або істотна (на рівні докорінної) зміна умов проходження публічної служби.

У такому разі відсоток заробітку (винагороди за працю/службу, заробітної плати, грошового забезпечення тощо) як компонент алгоритму/механізму обчислення розміру раніше вже призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням винагороди діючим публічним службовцям повинен використовуватись органом публічної адміністрації з положень діючої/чинної на момент перерахунку пенсії норми закону, адже одночасне поєднання двох компонентів процедури обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії (а саме: показника умовного відсоткового значення за одним законом, а показника поточного заробітку за іншим законом) не відповідає меті справедливого соціального захисту людини та створює явну і очевидну дискримінацію громадян однієї категорії за ознакою часу призначення пенсії.

У спірних правовідносинах має місце подія істотної зміни умов проходження служби у лавах Національної поліції України (порівняно з правилами проходження служби у органах та підрозділах внутрішніх справ України (міліції)) згідно з ст.52 Закону України від 02.07.2015р. №580-VIII "Про Національну поліцію" (за конкурсом) або згідно з п.9 розділу ХІ Закону України від 02.07.2015р. №580-VIII "Про Національну поліцію" (у порядку успішного проходження атестаційних процедур).

Однак, право заявника на перерахунок розміру раніше призначеної пенсії з урахуванням видів грошового забезпечення поліцейських, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій поліцейських обумовлено дією спеціальної норми закону - ч.3 ст.63 Закону України №2262-ХІІ.

За відсутності прямо визначених законом підстав або відсутності докорінної зміни змісту нормативного регламентування спірних правовідносин суб"єкт владних повноважень не має права вдаватись до вчинення управлінського волевиявлення з приводу зменшення відсоткового показника розміру пенсії згідно з ст.13 Закону України №2262-ХІІ, використаного у минулому у процедурі призначення пенсії вперше за ст.43 Закону України №2262-ХІІ і застосовувати у процедурі перерахунку пенсії за ст.63 Закону України №2262-ХІІ норми про поточні значення відсоткового показника розмірі пенсії згідно з чинною на момент здійснення перерахунку редакцією ст.13 Закону України №2262-ХІІ.

У спірних правовідносинах станом на 31.12.2015р. показник відсоткового значення розміру пенсії складав 77% грошового забезпечення.

Унаслідок вчинення суб`єктом владних повноважень управлінського волевиявлення за наслідками перерахунку пенсії заявника з 01.01.2016р. показник відсоткового значення пенсії склав 70% грошового забезпечення.

Захист порушеному праву заявника був наданий рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. у справі №520/13356/19.

Приєднані до справи копії документів (протокол ГУ ПФУ в Харківській області від 02.06.2021р., довідка ГУ ПФУ в Харківській області від 21.05.2021р. №3443) засвідчують факт виконання суб`єктом владних повноважень рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. у справі №520/13356/19 у спосіб обчислення розміру пенсії (тобто перерахунку пенсії) з 01.01.2016р. у сумі - 6.599,98грн. як 77% від грошового забезпечення - 8.571,40грн. (оклад за посадою - 3.100,00грн., оклад за спеціальним званням - 2.200,00грн., надбавка за вислугу років (50%) - 2.650,00грн., надбавка за роботу з таємними документами (10%) - 310,00грн., премія (3,77%) - 311,40грн.).

Відтак, за епізодом відсоткового значення розміру пенсії заявника з 01.01.2016р. у межах справи №520/4340/23 у заявника відсутнє право, котре б підлягало захисту шляхом подання нового позову понад наданий у межах справи №520/13356/19 обсяг захисту, у зв`язку із цим позов у цій частині до задоволення не підлягає.

У спорах з приводу пенсійного забезпечення громадян вимога про стягнення коштів до задоволення не підлягає, позаяк територіальні органи Пенсійного фонду України не набувають права власності на кошти Пенсійного фонду України (ст.ст.71-73 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), які спрямовуються у розпорядження терорганів системи ПФУ із цільовим призначенням.

Окрім того, вимога стосовно негайного стягнення коштів поза межами механізмів згідно з п.1 ч.1 ст.371 КАС України та п.1 ч.2 ст.371 КАС України не підлягає задоволенню, адже прямо та очевидно суперечить як ч.1 ст.19 Конституції України, так і ч.2 ст.19 Конституції України.

Відтак, за епізодом стягнення 61.629,14грн. боргу з заявника з 01.01.2016р. у межах справи №520/4340/23 у заявника відсутнє право, котре б підлягало захисту шляхом подання нового позову понад наданий у межах справи №520/13356/19 обсяг захисту, у зв`язку із цим позов у цій частині до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір за епізодом про компенсацію втрати частини доходу суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.2 Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.3 Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У силу ч.5 ст.242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно з правовим висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 31.05.2022р. по справі №380/2839/20, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу (ці ж правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05.03.2020р. у справі № 140/1547/19, від 16.04.2020р. у справі № 200/11292/19-а).

Оскільки у межах спірних правовідносинах відсутня подія виплати заявнику доходу, трансформованого у борг за пенсією, то за цим епізодом позов належить залишити без задоволення.

Вирішуючи спір за епізодом про індексацію пенсії суд зазначає, що приписами статті 1 Закону України від 03.07.1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України від 03.07.1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078 (далі за текстом - Порядок №1078).

Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з ст.64 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Звідси слідує, що умовою індексації пенсії є відсутність протягом проміжку часу - попередній календарний рік - дата індексації пенсії у поточному календарному році включно події перерахунку пенсії у порядку ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Зміст постанови КМУ від 16.02.2022 №118 та постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 містять інші самостійні підстави для індексації пенсії.

У спірних правовідносинах на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 у справі № 820/697/18 суб`єктом владних повноважень було проведено перерахунок пенсії заявника з 01.01.2016р. саме у порядку ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Постанови КМУ від 16.02.2022 №118 та постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 не поширюють дію на 01.01.2016р.

Інших підстав для проведення індексації пенсії заявника, перерахованої суб`єктом владних повноважень з 01.01.2016р. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 у справі № 820/697/18 судом у спірних правовідносинах не знайдено.

Тому у позові за цією вимогою належить відмовити.

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що у спірних відносинах суб`єкт владних повноважень не вдавався до порушення прав (інтересів) заявника за викладеними у позові епізодами та вимогами.

Тому позов належить залишити без задоволення у зв`язку із непідтвердженістю за наслідками розгляду справи факту порушення суб`єктом владних повноважень права чи інтересу заявника.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко