Справа № 340/2230/23
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року Справа№340/2230/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради (місцезнаходження: 84401, Донецька область, м.Лиман, вул.Незалежності, 15, ) про

визнання протиправним та скасування наказу №61-К/тр від 24 березня 2023 Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 ;

поновлення на посаді заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради;

стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку 452,08 грн. за кожен робочий день з 31 березня 2023 по день прийняття судом рішення;

стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06 грудня 2018 працювала в управлінні освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради на посаді заступника начальника управління. Наказом №61-К/тр від 24 березня 2023 її звільнено з займаної посади в зв`язку зі скороченням чисельності працівників за ч.1 ст.40 КЗпроП України. З винесеним наказом позивач не згодна, вважає його прийнятим з порушенням чинного законодавства, тому звернулась до суду з позовом. Просила задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивача звільнено в відповідності до п.1 ст.40 КЗпП України наказом начальника управління № 61-К/тр від 24.03.2023 в зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників. Підставою для проведення скорочення чисельності та штату є розпорядження начальника Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 129 від 23.12.2022 «Про затвердження структури та чисельності Лиманської міської військової адміністрації та її виконавчих органів на 2023 рік». Відповідач вказав, що позивач не спростовує факту наявності відповідного розпорядження, та не вважає його протиправним, що в свою чергу свідчить про те, що наказ № 61-К/тр від 24.03.2023 було видано з дотриманням норм чинного законодавства, він не може вважатися протиправним і тому не підлягає скасуванню.

Крім того, вказали, що позивачу своєчасно надіслано повідомлення з листом-попередженням про майбутнє звільнення. Вважають, що управлінням, як роботодавцем, виконано вимогу ст.49-2 КЗпП України щодо терміну повідомлення про наступне звільнення. Інших посад, які б можна було запропонувати позивачу та які б відповідали її освітньому рівню та кваліфікації, в управлінні освіти, молоді та спорту на час повідомлення про звільнення позивача з посади не було. Повідомили, що у разі б наявної можливості порівнювати з іншими працівниками на аналогічних посадах, то застосування переважного права на залишення на роботі саме позивача не мало підстав, так як позивачка не є працівником з вищою кваліфікацією і продуктивністю праці в порівнянні з іншими.

Щодо запропонування інших посад повідомили, що на час звільнення позивача з займаної посади в управлінні освіти, молоді та спорту, а також в підпорядкованих управлінню комунальних установах та закладах не було в наявності вакантних посад, які б відповідали наявній у позивача освіті, кваліфікації та досвіду. Посилання позивача на перелік посад, визначених нею у позовній заяві нібито вакантних на час звільнення позивача, вважають таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, тому що діяльність всіх перелічених установ та закладів була призупинена в зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Лиманської міської територіальної громади та відсутністю організаційних та технічних умов для організації господарської діяльності установ та закладів освіти. Вважають твердження позивача про наявність в управлінні вакантних посад на час звільнення є безпідставним.

Просили відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 07 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Ухвалою суду від 21 червня 2023 року зобов"язано управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради надати до суду довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за повних два відпрацьованих місяця які передували звільненню, із зазаначенням середньої заробітної плати та середньоденного розміру заробітної плати.

Ухвалою суду від 04 липня 2023 року ПОВТОРНО зобов"язано управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради надати до суду довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за ПОВНИХ ДВА відпрацьованих місяця які передували звільненню, із зазаначенням середньої заробітної плати та середньоденного розміру заробітної плати.

Ухвалою суду від 17 липня 2023 року зобов`язано управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради надати до суду письмовий перелік вакантних посад у період часу з 25.01.2023 по 24.03.2023 року управлінні освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради та його структурних підрозділах.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 р. №2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.02.2023 №2915-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.02.2023 №3057-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Враховуючи викладене в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року N 9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 опублікованих 02.03.2022 року Радою суддів України Рекомендацій щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м.Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ №14/І-г. Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи. Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності на підставі наданих доказів, дійшов наступних висновків.

06.12.2018 позивач прийнята на посаду заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради, що підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_2 (наказ №848 К/тр від 05.12.2018).

Відповідно до витягу з наказу від 31 березня 2022 №138-К/тр у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану згідно із Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/22 відсутністю організаційних і технічних умов для господарської діяльності установи у повному обсязі, на підставі ст.113 КЗпроП України, оголошено початок простою не з вини працівника з 04 квітня 2022 до закінчення воєнного стану в Україні ОСОБА_1 заступнику начальника управління освіти, молоді та спорту.

23.12.2022 розпорядженням №129 «Про затвердження структури та чисельності Лиманської міської ради та її виконавчих органів на 2023 рік» з 01.04.2023 скорочено посаду заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради.

25.01.2023 за вих №01/01-13/25 позивачу винесено попередження про майбутнє звільнення з займаної посади.

В попередженні вказано, що запропонувати позивачу переведення на іншу посаду в управлінні освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради неможливо у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад.

Наказом 24 березня 2023 управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради №61-К/тр на підставі розпорядження начальника Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району від 23.12.2022 №129 «Про затвердження структури та чисельності Лиманської міської ради та її виконавчих органів на 2023 рік», попередження про майбутнє звільнення з займаної посади ОСОБА_1 від 25.01.2023, позивача звільнено з посади заступника начальника 31 березня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпроП України.

01 квітня 2023 начальником міської військової адміністрації затверджено штатний розпис, в якому відсутня посада заступника начальника управління.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано довідку про доходи від 26.06.2023 №05/01-13/185, в якій зазначено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 933,95 грн., середньомісячна заробітна плата 19612,95 грн.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано пояснення щодо середнього заробітку за повних два відпрацьованих місяця, до яких додано довідку про доходи від 11.07.2023 №05/01-13/211, в якій зазначено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 960,79 грн., середньомісячна заробітна плата 19696,20 грн.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано довідку про перелік вакантних посад за період з 25.01.2023 по 24.03.2023 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280-97/ВР (далі - Закон № 280-97/ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі Закон № 2493-III), служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2493-III, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Таким чином, приписи цього закону є спеціальними до спірних правовідносин, які виникли з приводу проходження особою публічної служби, а тому мають пріоритетне застосування. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Згідно з частинами другою та третьою статті 7 Закону № 2493-III, посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

КЗпП України розповсюджується на посадових осіб органів місцевого самоврядування виключно у випадках, не врегульованих Законами України "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, у разі звільнення працівника посадової особи органу місцевого самоврядування, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, таке звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідач не навів обставин та не надав відповідних доказів, що питання переважного права на залишення на роботі позивача взагалі розглядалося.

Відповідно до частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців, відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25 травня 2016 року № 6-3048цс15, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги статті 49-2 КЗпП України, якщо він запропонував працівнику наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві, установі, організації протягом усього періоду та існували на день звільнення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 та залишена без змін Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.09.2018, справа № 800/538/17.

Відповідачем не надано доказів до суду щодо неможливості переведення позивача, за його згодою, на іншу роботу та доказів виконання обов`язку відповідача запропоновання всіх інших вакантних посад.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено порядок звільнення позивача з займаної посади. У зв`язку з чим наказ №61-К/тр від 24 березня 2023 Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 слід скасувати як протиправне.

Звільнення працівника з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином позивач підлягає поновленню на посаді заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради з 01.04.2023 року.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за загальним правилом обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд бере до уваги довідку про доходи позивача від 11.07.2023 №05/01-13/211, надану відповідачем за повних два відпрацьованих місяця, в якій зазначено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 960,79 грн., середньомісячна заробітна плата 19696,20 грн.

Тобто середньоденний заробіток позивача становив 960,79 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу з 01.04.2023 (наступна дата після звільнення) по 03.08.2023 (дата прийняття рішення) становить 83 дні.

Таким чином, з урахуванням кількості днів вимушеного прогулу за період з 01.04.2023 по 03.08.2023, розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті позивачу складає: 79745,57 грн. (960,79 грн. /день х 83 дні =79745,57 грн.)

Приписами пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З врахуванням наведених положень, стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на роботі належить до негайного виконання.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 в справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, установлено, що за статтею 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Визначаючись щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд враховує наступне.

Так, статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Частинами першою та другою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, відповідно до частин другої, третьої статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи те, що в позовній заяві позивачем не доведено те, що, внаслідок таких дій та рішень відповідача, вона зазнала фізичні, душевні та психічні страждання, не надано доказів цього, тому у вказаній частині слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд дійшов наступного.

Позивача звільнено від сплати судового збору за законом за поновлення на роботі.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за позовну вимогу стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, судвий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради (місцезнаходження: 84401, Донецька область, м.Лиман, вул.Незалежності, 15, ) про визнання протиправним та скасування наказу №61-К/тр від 24 березня 2023 Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 ; поновлення на посаді заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку 452,08 грн. за кожен робочий день з 31 березня 2023 по день прийняття судом рішення; стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради (місцезнаходження: 84401, Донецька область, м.Лиман, вул.Незалежності, 15, ) №61-К/тр від 24 березня 2023 Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради з 01 квітня 2023 року.

Стягнути з управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради (місцезнаходження: 84401, Донецька область, м.Лиман, вул.Незалежності, 15, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2023 по 03.08.2023 року у розмірі 79745,57 грн., без урахування обов`язкових утримань.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць, в розмірі 19696,20 грн., без урахування обов`язкових утримань, звернути до негайного виконання.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Аканов