Справа № 480/2632/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2023 року Справа № 480/2632/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Верещаки Я.В.,
представника позивача - Просвіркіної М.С.,
представника відповідача - Савченко І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2632/23
за позовом Комунального підприємства Миколаївської селищної ради "Зеленбуд"
до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство Миколаївської селищної ради "Зеленбуд" з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Миколаївської селищної ради Сумського (Білопільського) району Сумської області від 05 квітня 2019 року створено Комунальне підприємство Миколаївської селищної ради Зеленбуд (далі- підприємство) та затверджено його статут.
Розділом 1 Статуту визначено, що підприємство є суб`єктом господарювання, утвореним у формі комунального унітарного підприємства.
Підприємство є підзвітним і підконтрольним Миколаївській селищній раді.
15.12.2021 року Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області прийняла рішення Про припинення юридичної особи Комунальне підприємство Миколаївської селищної ради Зеленбуд шляхом приєднання та 06.01.2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань внесено відомості про початок процедури реорганізації шляхом приєднання до Комунального підприємства Миколаївської селищної ради Благоустрій.
22.09.2022 року на адресу комісії з припинення юридичної особи надійшли податкові повідомлення-рішення:
Всього донараховано податку на додану вартість: 1384343,75 гривень, з яких основний платіж 1107475, 00 гривень, штрафна (фінансова) санкція 276868,75 гривень.
Висновок відповідача про те, що підприємство є платником ПДВ є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.
Так, відповідач, стверджує, що обсяг оподаткованих операцій від здійснення господарських операцій з постачання товарів/послуг за період з 15 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року складає 1167501,06 гривень, тобто перевищив 1 мільйон гривень, а тому позивач до 10 січня 2020 року зобов`язаний був стати на облік як платник ПДВ.
При цьому до оподатковуваного доходу позивача відповідач врахував дохід, одержаний від провадження господарської діяльності підприємства, а також кошти, одержані як субвенція з бюджету Миколаївської селищної територіальної громади. Тобто кошти, одержані в результаті і господарських, і бюджетних правовідносин.
Як встановлено актом перевірки, фінансування підприємства здійснювалося головним розпорядником бюджетних коштів - Відділом житлово-комунального господарства, транспорту та благоустрою Миколаївської селищної ради з лише за КЕКВ 2610 Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям), тобто кошти, отримані з місцевого бюджету за бюджетною програмою ( 1216020) є бюджетним асигнуванням.
Тому кошти в сумі 5901054 гривень (в тому числі: за 2019 рік - 1010683 гривень, за 2020 рік - 2242941 гривень, за 2021 рік - 2647430 гривень) не можуть вважатися об`єктом оподаткування ПДВ.
Висновок відповідача про те, що підприємство постачало Миколаївській селищній раді товари/послуги, а субвенція з бюджету є оплатою за ці товари/послуги, є безпідставним.
Таким чином, віднесення відповідачем коштів, отриманих одержувачем бюджетних коштів від головного розпорядника бюджетних коштів в якості субвенції з місцевого бюджету за бюджетною програмою, до об`єкта оподаткування ПДВ суперечить положенням бюджетного та податкового законодавства.
Оскільки податкове зобов`язання зі сплати ПДВ відсутнє, то відсутній і обов`язок реєстрації підприємства платником цього податку та відповідно обов`язок подання декларацій за січень 2020 - грудень 2021 років до контролюючого органу.
Ухвалою суду від 29.05.2023 відкрито провадження у справі, яке ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 21.06.2023.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Комунального підприємства Миколаївської селищної ради Зеленбуд з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 15.04.2019 по 09.08.2022, дотримання єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 15.04.2019 по 09.08.2022, за результатами якої складено акт від 25.08.2021р. №1663/18-28-07-03-20/42952859/85.
За результатами перевірки встановлено порушення:
1) п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 із змінами та доповненнями, а саме не подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП.
3) пункту 46.1 статті 46, пункту 49.2, статті 49, пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України, а саме не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за січень 2020 року - грудень 2021 року. Відповідальність передбачена пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.
5) пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.46.1 ст.46, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, а саме: не подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2021 рік.
6) вимоги ст. 8, 9 ЗУ №2464-VI від 08.07.2010р. Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями, що призвело до несвоєчасного обчислення єдиного внеску на загальну суму 1555,30 грн., а саме: в липні 2021 за період лютий 2021 на суму 1230,06 грн. та в жовтні 2021 за період січень 2021 на суму 325,24 грн.
Щодо обов`язкової реєстрації платником податку на додану вартість відповідач зазначив, що перевіркою встановлено, що КП Миколаївської селищної ради Зеленбуд за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 року не було зареєстровано платником ПДВ та не подавало до Головного управління ДПС у Сумській області (Білопільський р-н) податкові декларації з ПДВ, за якими здійснюються розрахунки з бюджетом у загальновстановленому порядку (загальна, тип декларації 0110).
Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПКУ, під обов`язкову реєстрацію як платника податку на додану вартість підпадає особа (крім особи, яка є платником єдиного податку), у якої загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з Розділом V Кодексу, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 млн. грн. (без урахування податку на додану вартість).
КП МСР Зеленбуд у січні 2020 року підлягало обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість (до 10.01.2020 року мало подати Реєстраційну заяву), так як у грудні 2019 року загальний обсяг оподатковуваних операцій з постачання товарів за попередні 12 місяців досяг 1 млн. грн.
Згідно даних бухгалтерського обліку та первинних документів, обсяг оподаткованих операцій від здійснених господарських операцій з постачання говарів/послуг за період квітень 2019 - грудень 2019 року складає 1167501,06 грн.
КП МСР Зеленбуд у січні 2020 року підлягало обов`язковій реєстрації як платник ПДВ, проте станом на сьогодні реєстраційну заяву так і не подало, отже у відповідності до п. 183.10 ст. 183 ПКУ, КП МСР Зеленбуд несе відповідальність за не нарахування) (несплату) податку на додану вартість без права нарахування податкового кредиту.
КП Миколаївської селищної ради Зеленбуд на протязі перевіряємого періоду у відповідності з Статутом здійснювало господарську діяльність з вивозу сміття, вирубування дерев, благоустрою території, автотранспортних послуг, тракторних послуг та ін.
Згідно Податкового кодексу України надання зазначених вище послуг на митній території України є об`єктом оподаткування податком на додану вартість (п. 185.1. ст.185 ПКУ) за ставкою 20 відсотків від бази оподаткування (п. 193.1 ст. 193 ПКУ).
Крім цього, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 року відповідно до пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, п. 185.1. ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України згідно даних бухгалтерського обліку, визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1107475,73 грн.
КП МСР Зеленбуд є підзвітним та підконтрольним Миколаївській селищній раді та її виконавчому комітету.
Відділ житлово-комунального господарства, транспорту та благоустрою Миколаївської селищної ради є органом, який виконує функції органу управління господарською діяльністю в межах та обсягах, визначених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні.
Позивач є юридичною особою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в установах банків, печатки та штампи зі своєю назвою.
КП MCP Зеленбуд набуло права юридичної особи з дня його державної реєстрації.
КП МСР Зеленбуд діє на принципах повного господарського розрахунку та самостійності, відповідає за всіма зобов`язаннями перед контрагентами за укладеними договорами, перед бюджетами та банками відповідно до чинного законодавства України.
За результатами перевірки встановлено, що КП Миколаївської селищної ради Зеленбуд протягом 2019 - 2021 роках отримувало грошові кошти (субвенції) від Миколаївської селищної ради для виконання програм реформування і розвитку житлово- комунального господарства Миколаївської селищної ради, а саме:
1) Програма реформування і розвитку житлово-комунального господарства Миколаївської селищної ради на 2019-2020 роки:
2) Програма реформування і розвитку житлово-комунального господарства Миколаївської селищної ради на 2021 - 2023 роки:
Згідно Паспорту даної Програми орієнтовний загальний обсяг фінансових ресурсів, необхідних для реалізації Програми, на 2021 - 2023 роки передбачає всього 30,51 млн. грн. у тому числі за коштів місцевого бюджету 12,24 млн. грн. та за кошти з інших джерел 18,27 млн.грн.
КП МСР Зеленбуд отримало кошти в оплату наданих послуг в процесі провадження діяльності.
Сутність послуги як об`єкта господарського обороту передбачає здійснення надавачем послуги дій, спрямованих на задоволення господарської потреби суб`єкта. Тобто, результатом надання послуги має бути отримання корисного ефекту від вчинення дії або діяльності послугодавця. Корисний ефект полягає у виконанні КП МСР Зеленбуд послуг благоустрою громади, технічного нагляду, задоволення потреб щодо утримання, відновлення та видалення зелених насаджень площ, вулиць, доріг, проїздів, тощо. Оплата таких послуг за рахунок бюджетних коштів не впливає на податкову кваліфікацію досліджуваних господарських операцій.
Отримання коштів під час перевірки досліджено та опрацьовано на підставі платіжних доручень.
Отже, відповідач вважає операції КП МСР Зеленбуд з виконання робіт з благоустрою Миколаївської громади та отримання за це коштів від Миколаївської селищної ради з бюджету на виконання програм є компенсацією виконаних КП МСП Зеленбуд робіт/послуг з благоустрою Миколаївської громади та є відповідно оподатковуваним доходом підприємства.
Оскільки, згідно даних бухгалтерського обліку та первинних документів, обсяг оподаткованих операцій від здійснених господарських операцій з постачання товарів/послуг за період квітень 2019 - грудень 2019 року складає 1167501,06 грн., а тому, з урахуванням викладеного, податковий орган вважає, що КП МСР Зеленбуд у січні 2020 року підлягало обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість (до 10.01.2020 року мало подати Реєстраційну заяву), так як у грудні 2019 року загальний обсяг оподатковуваних операцій з постачання товарів за попередні 12 місяців досяг 1 млн. грн.
Щодо обов`язкової подачі звітності платником податку на додану вартість відповідач зазначив, що податкова звітність з податку на додану вартість подається до органу державної податкової служби особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами Податкового кодексу України (пункт 9 Розділу І Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року № 21).
З урахуванням виявленого порушення, що зазначено у п. 1 відзиву, КП МСР Зеленбуд не дотримано вимоги пункту 49.2 статті 49, пункту 183.1, пункту 183.2 пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України щодо строків обов`язкової реєстрації як платника податку на додану вартість та подання податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні (податкові) періоди: січень 2020 - грудень 2021 року, за що передбачена відповідальність пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.
На підставі вищевикладеного, Головне управління ДПС у Сумській області вважає висновки акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки КП МСР Зеленбуд такими, що відповідають фактичним обставинам, отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, тому є, правомірними і обґрунтованими, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 163-166).
21.06.2023 розгляд справи відкладено на 28.06.2023.
28.06.2023 ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 05.07.2023.
05.07.2023 відкладено розгляд справи на 12.07.2023.
12.07.2023 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 19.07.2023 та до 26.07.2023.
В судовому засіданні 26.07.2023 представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача просила відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Комунального підприємства Миколаївської селищної ради Зеленбуд з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 15.04.2019 по 09.08.2022, дотримання єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 15.04.2019 по 09.08.2022, за результатами якої складено акт від 25.08.2021р. №1663/18-28-07-03-20/42952859/85 (а.с. 15-37).
За результатами перевірки встановлено порушення:
1) п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 із змінами та доповненнями, а саме не подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП.
3) пункту 46.1 статті 46, пункту 49.2, статті 49, пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України, а саме не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за січень 2020 року - грудень 2021 року. Відповідальність передбачена пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.
5) пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.46.1 ст.46, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, а саме: не подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2021 рік.
6) вимоги ст. 8, 9 ЗУ №2464-VI від 08.07.2010р. Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями, що призвело до несвоєчасного обчислення єдиного внеску на загальну суму 1555,30 грн., а саме: в липні 2021 за період лютий 2021 на суму 1230,06 грн. та в жовтні 2021 за період січень 2021 на суму 325,24 грн.
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Сумській області 20.09.2022 прийнято податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до пп. 196.1.6 п. 196.1 ст.196 ПК України не є об`єктом оподаткування операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).
Згідно п.1.5 розділу 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333 (далі - Інструкція №333), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям).
Відповідно до п. 1.6 Інструкції №333 поточні видатки - це видатки, які спрямовуються на виконання бюджетних програм та забезпечують поточне функціонування бюджетних установ, проведення досліджень, розробок, заходів та надання поточних трансфертів населенню і підприємствам (установам, організаціям); субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств; трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.
Згідно пп. 2.4.1 Інструкції №333 до коду 2610 Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям) відносяться: 1) субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; 2) дотації сільськогосподарським товаровиробникам; 3) субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; 4) відшкодування відсотків за користування кредитами; 5) державна підтримка громадських організацій; 6) поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям); 7) гранти, що надаються на безоплатній та безповоротній основі для реалізації проектів.
Згідно п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Так, на думку Головного управління ДПС у Сумській області, позивач повинен був до 10 січня 2020 року зареєструватися платником ПДВ, оскільки ним досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст. 181 ПК України.
Проте, у зв`язку з тим, що позивачем не було подано відповідну заяву про реєстрацію, контролюючим органом зроблено висновок, що за період з січня 2020 по грудень 2021 підприємство не нараховано та не сплачено ПДВ в сумі 1107475 грн.
Суд вважає такі висновки контролюючого органу необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно розділу ІІ статуту КП Миколаївської селищної ради «Зеленбуд» , затвердженого рішенням 37 сесії 7 скликання Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 05.04.2019 метою створення підприємства є: організація забезпечення належного рівня та якості робіт (послуг) з благоустрою території Миколаївської селищної ради; розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання території Миколаївської селищної ради у належному стані, її санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; виконання комплексу робіт з улаштування (відновлення) покриття доріг і тротуарів, обладнання пристроями для безпеки руху, озеленення, забезпечення зовнішнього освітлення, встановлення малих архітектурних форм, здійснення інших заходів, спрямованих на поліпшення інженерно-технічного і санітарного стану території Миколаївської селищної ради, покращання її естетичного вигляду; організація належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; забезпечення схоронності та відновлення зелених насаджень, які знаходяться на обслуговуванні підприємства; утримання в належному стані вулично-дорожної мережі території Миколаївської селищної ради; розвиток підприємства на підставі принципу вільного вибору предметів діяльності, не заборонених діючим законодавством; виконання робіт, пов`язаних з управлінням об`єктами комунального майна, закріпленими за підприємством в установленому порядку на праві оперативного управління (Розділ 2 Статуту).
Розділ 4 Статуту встановлює, що джерелами формування майна підприємства є: майно, передане підприємству Миколаївською селищною радою на праві оперативного управління, доходи, одержані від господарської діяльності, кредити банків та інших кредиторів, придбане, згідно з чинним законодавством України, майно інших підприємств, організацій, амортизаційні відрахування, кошти, одержані з бюджету Миколаївської селищної ради на виконання програм, затверджених селищною радою, інші джерела не заборонені чинним законодавством України.
Відносини підприємства з іншими суб`єктами господарювання, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів (Розділ 8 Статуту).
В період роботи підприємство отримувало фінансування за рахунок коштів бюджету Миколаївської селищної територіальної громади, на підставі планів асигнувань.
Зазначені кошти надходили на рахунок позивача, відкритий в Державному казначействі України, від головного розпорядника бюджетних коштів - Відділу житлово-комунального господарства, транспорту та благоустрою Миколаївської селищної ради. Фінансування здійснювалося лише за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», за бюджетною програмою 1216020- Забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги та використовувалися на заробітну плату та нарахування на неї, а також на придбання предметів, обладнання, інвентарю та інші поточні видатки.
Вищезазначені обставини, встановлені контролюючим органом під час проведення перевірки та не заперечуються позивачем.
Крім того, в судовому засіданні надав пояснення свідок- ОСОБА_1 , який також, підтвердив наведені обставини.
Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.
Статтею 1 Бюджетного кодексу України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.
В статті 91 Бюджетного кодексу України наведено перелік видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, зокрема на виконання місцевих програм утримання та ремонту автомобільних доріг.
Згідно п. 38 ст. 1 Бюджетного кодексу України одержувач бюджетних коштів - це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.
Відповідно до пп. 3 п. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.
При цьому, укладання договору на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів не передбачено.
Таким чином, бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі обумовлені планом їх використання.
Цільове фінансування (грошові кошти) надходить підприємству від розпорядника бюджетних коштів на рахунок казначейства, яке спрямовується згідно плану використання, на: заробітну плату та нарахування на заробітну плату; придбання предметів, обладнання та інвентарю; оплату водопостачання та водовідведення; оплату електроенергії; оплату послуг крім комунальних; на інші поточні видатки.
Відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем є бюджетними, а не цивільно-правовими та відповідно не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, тобто не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Таким чином, кошти отримані від Відділу житлово-комунального господарства, транспорту та благоустрою Миколаївської селищної ради в сумі 5901054 гривень (в тому числі: за 2019 рік - 1010683 гривень, за 2020 рік - 2242941 гривень, за 2021 рік - 2647430 гривень) не можуть вважатися об`єктом оподаткування ПДВ.
Справляння податку на додану вартість врегульовано розділом 5 ПК України.
Положення статті 185 ПК України встановлюють, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Так, положення статті 5 ПК України встановлюють, що терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Визначення поняття постачання товарів/послуг відноситься до сфери цивільно-правових відносин, які регулюються нормами цивільного законодавства та виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, договорів та інших правочинів.
Тому для з`ясування понять «продаж», «обмін», «послуги» слід звертатися до положень Цивільного кодексу України.
Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Положеннями статті 715 ЦК України встановлено, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.
Поняття послуги розкрито в статті 901 ЦК України. Так, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Стаття 188 ПК України визначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису (стаття 187 ПК України).
Таким чином, податковим законодавством встановлено, що підставою здійснення операцій з постачання товарів/послуг є договір.
Вказане узгоджується і з положеннями Статуту, згідно яких відносини підприємства з іншими суб`єктами господарювання, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів.
Положеннями підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування операція з виплати у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).
Висновок відповідача про те, що підприємство постачало Миколаївській селищній раді товари/послуги, а субвенція з бюджету є оплатою за ці товари/послуги, є безпідставним.
Таким чином, віднесення відповідачем коштів, отриманих одержувачем бюджетних коштів від головного розпорядника бюджетних коштів в якості субвенції з місцевого бюджету за бюджетною програмою, до об`єкта оподаткування ПДВ суперечить положенням бюджетного та податкового законодавства.
З огляду на викладене, суд приходить висновку, що відносини, які виникли між позивачем і Відділом житлово-комунального господарства, транспорту та благоустрою Миколаївської селищної ради, в частині надання субсидій, є бюджетними, а не цивільно-правовими та взагалі не є об`єктом оподаткування ПДВ.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ст. 72 КАС України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів спростування відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, тверджень позивача, наведення ним відповідних мотивів прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с. 157).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Комунального підприємства Миколаївської селищної ради "Зеленбуд" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2023.

Суддя О.А. Прилипчук