Справа № 160/7286/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 160/7286/23
(суддя Рябчук О.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Коршуна А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головнокомандувача Збройних Сил України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року про забезпечення позову у справі №160/7286/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.

У своїй заяві позивач просить суд заборонити Міністерству оборони України, військовій частині НОМЕР_1 , іншим військовим частинам вчиняти дії по переміщенню позивача до інших військових частин, військових формувань до набрання рішенням суду законної сили по цій справі, за виключенням випадків виконання бойових наказів чи бойових розпоряджень від військової частини НОМЕР_1 . Заява обґрунтована тим, що дії Військової частини НОМЕР_1 спрямовані на переміщення позивача є такими, що вчинені з прямим та явним порушенням чинних нормативно-правових актів, при цьому оскаржувані накази №243 від 06.11.2022 року «Про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення» та №465-РС від 05.10.2022 року «Про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади в Військовій частині НОМЕР_1 і призначення ОСОБА_1 на посаду в Військовій частині НОМЕР_2 » є повністю неправомірними та такими, що прямо порушують встановлений законом порядок проходження військової служби.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/7286/23 задоволено частково.

Суд, вжив заходів забезпечення позову у справі № 160/7286/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Міністерства оборони України, відповідача-2: військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії шляхом:

- зобов`язання Міністерства оборони України повернути ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 );

- заборони Міністерству оборони України, військовій частині НОМЕР_1 , військовій частині НОМЕР_2 , іншим військовим частинам, суб`єктам владних повноважень вчиняти дії по переміщенню ОСОБА_1 за межі військової частини НОМЕР_1 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 160/7286/23. В решті вимог заяви відмовив.

Ухвала суду мотивована тим, що на час звернення з адміністративним позовом ОСОБА_1 наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 05 жовтня 2022 року № 465-РС зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . Отже, виходячи із фактичних обставин адміністративної справі, на теперішній час існує реальна триваюча загроза життю та здоров`ю ОСОБА_1 у зв`язку із його перебуванням на військовій службі. При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивачем були надані належні та переконливі докази того, що невжиття заходів забезпечення цього адміністративного позову у визначений ним спосіб може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Головнокомандувач Збройних Сил України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції забезпечуючи позов у цій справі шляхом заборони вчиняти дії по переміщенню позивача до інших військових частин, військових формувань до набрання рішенням суду законної сили по цій справі, за виключенням випадків виконання бойових наказів чи бойових розпоряджень від військової частини НОМЕР_1 не обґрунтувавши підстави для застосування такого заходу забезпечення позову з урахуванням вимог статті 151 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказів №243 від 06.11.2022 року «Про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення» та №465-РС від 05.10.2022 року «Про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади в Військовій частині НОМЕР_1 і призначення ОСОБА_1 на посаду в Військовій частині НОМЕР_2 ».

Натомість, як вбачається з заяви про забезпечення позову та доданих до неї матеріалів позивачем не надано жодних доказів та не наведено обставин, які б свідчили про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті спору та неможливості в подальшому виконання рішення суду чи доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у цій справі, що є необхідною умовою визначеною частиною 2 статті 150 КАС України для вирішення питання про наявність або відсутність підстав забезпечення позову у справі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що сам по собі факт переміщення позивача на виконання оскаржуваних ним наказів не свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення по суті спору або того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у цій справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає недоречним висновок суду першої інстанції про те, що «…Отже, виходячи із фактичних обставин адміністративної справі, на теперішній час існує реальна триваюча загроза життю та здоров`ю ОСОБА_1 у зв`язку із його перебуванням на військовій службі…» оскільки в умовах збройної агресії російської федерації проти України, така загроза існує не лише для осіб, що перебувають на військовій службі, но і осіб, які на ній не перебувають, проте знаходяться на території України.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції враховує і те, що частиною 1 статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, суд зобов`язав Міністерства оборони України повернути ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та заборонив Міністерству оборони України, військовій частині НОМЕР_1 , військовій частині НОМЕР_2 , іншим військовим частинам, суб`єктам владних повноважень вчиняти дії по переміщенню ОСОБА_1 за межі військової частини НОМЕР_1 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 160/7286/23.

Натомість, такий спосіб забезпечення позову у цій справі як «…зобов`язання повернути ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та заборона вчиняти дії по переміщенню ОСОБА_1 за межі військової частини НОМЕР_1 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 160/7286/23…» не відповідає встановленим статтею 151 КАС України видам забезпечення позову зважаючи на те, що предметом спору у цій справі є законність та обґрунтованість наказів №243 та №465-РС, а тому суд вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову з такими позовними вимогами повинен був застосовувати той спосіб забезпечення позову визначений частиною 1 статті 151 КАС України, що відповідає предмету спору.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/7286/23.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головнокомандувача Збройних Сил України задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року про забезпечення позову у справі №160/7286/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/7286/23.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя А.О. Коршун