Справа № 290/606/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 290/606/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кірічук М.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

02 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 19 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2023 року адвокат Перегуда А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАС №6911259 від 29 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн, за те, що 29 квітня 2023 року о 20 годині 40 хвилини в м.Житомирі по вулиці Космонавтів позивач керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач заперечує факт вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що останній не керував транспортним засобом. Крім цього зазначає, що постанова не складалась в присутності ОСОБА_1 та про наявність оскаржуваної постанови останній дізнався 03 травня 2023 року, отримавши її поштовим зв`язком. У зв`язку з чим представник позивача просив поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 19 червня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не відмовлявся від отримання копії оскаржуваної постанови, а лише від підпису в постанові. Крім того, апелянт наполягає на тому, що постанову серії ЕАС №6911259 від 29 квітня 2023 року не було оголошено позивачу, а тому лише з моменту отримання копії оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку у нього розпочався строк на її оскарження.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч.2 ст.312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відеозапису наданого відповідачем, встановлено, що про порушення свого права позивач фактично дізнався 29 квітня 2023 року після оголошення йому працівником поліції оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, від підписання та отримання якої він відмовився. Відмова від підпису в постанові та від отримання її копії не може впливати на 10-ти денний строк подачі позовної заяви. Аналогічна правова позиція стосовно обрахунку строків, встановлених для звернення до суду за захистом прав у справах про адміністративні правопорушення, висловлена Верховним Судом у постанові від 18 січня 2019 року (справа № 576/1434/17). А тому позовна заява була направлена до суду поштою 10 травня 2023 року з пропущенням десятиденного строку.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Так, ч.1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно із ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).

Згідно із п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Колегія суддів враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Крім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, колегія суддів враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, винесенні ухвали про відкриття провадження від 16 травня 2023 року суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов поданий у строк, установлений законом.

Проте, 30 травня 2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції заявив клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки позивач звернувся до суду з пропущенням строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки оскаржувану постанову було складено в присутності позивача 29 квітня 2023 року та запропоновано отримати копію цієї постанови. Однак позивач відмовився отримувати на місці копію постанови, що підтверджується записом працівника поліції в пункті 9 вказаної постанови та відео фіксацією підтвердження такої відмови. Відтак строк звернення до суду є пропущеним не з поважних причин, оскільки такі причини залежали від позивача, який мав можливість не допустити пропущення строку. Працівником поліції було вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення та вручення позивачу копії оскаржуваної постанови, а отже днем вручення постанови слід вважати 29 квітня 2023 року. Відмова позивача від отримання постанови не може вважатися поважними причинами пропуску строку оскарження, а отже позивачем пропущено строк звернення до суду. Також позивач не був позбавлений можливості отримати постанову по справі, яка стосується його інтересів, проте таким правом не скористався, та згодом особисто отримав її через засоби поштового зв`язку.

31 травня 2023 року до суду першої інстанції від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив не відповідає вимогам статті 162 КАС України. Крім цього зазначив, що працівник поліції ОСОБА_2 складала оскаржувану постанову не в присутності позивача, не роз`яснила йому право на захист. Позивач не відмовлявся від отримання постанови.

Так, в судовому засіданні в суді першої інстанції представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому, а щодо клопотання представника Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про залишення позовної заяви без розгляду пояснив, що постанова була складена не в присутності позивача та не була йому вручена після складання, а тому строк звернення до суду пропущено з поважної причини.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у межах даної справи висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відкриття провадження у справі був передчасним, оскільки об`єктивне дослідження обставин щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду відбулося після аналізу обставин, викладених у відзиві на адміністративний позов.

При цьому, позивачу була надана можливість навести доводи, які, на його переконання, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду як у запереченні на відзив, так і в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Так, доводи апеляційної скарги позивача зводять до того, що строк оскарження постанови пропущений ним з поважної причини, так як копію постанови він отримав 03 травня 2023 року, а 29 квітня 2023 року постанова не була складена в присутності позивача, у зв`язку із чим останній не відмовлявся від отримання копії постанови.

Суд апеляційної інстанції враховує, що в матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовано процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за за ч.4 ст.126 КУпАП, де працівником поліції чітко повідомлялося про те, яка справа розглядається, роз`яснено права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено про розмір штрафу та строки оскарження винесеної постанови. Також на відеозаписі зафіксовано факт відмови позивача від отримання та підписання вказаної постанови.

З огляду на наявні докази у справі, суд апеляційної інстанції в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови саме 29 квітня 2023 року під час її складання в його присутності, відповідно, він не був позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до суду в межах строку, встановленого статті 286 КАС України.

Відмова від підпису в постанові та від отримання її копії не може впливати на 10-ти денний строк подачі позовної заяви. Представником позивача позовна заява була направлена до суду поштою 10 травня 2023 року з пропущенням десятиденного строку.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічна правова позиція стосовно обрахунку строків, встановлених для звернення до суду за захистом прав у справах про адміністративні правопорушення, висловлена Верховним Судом у постанові від 18 січня 2019 року (справа № 576/1434/17).

Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість позиції суду першої інстанції щодо необхідності залишення позову без розгляду, а також зауважує що позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від його волі, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду у цій категорії спорів.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 19 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.