Справа № 240/13123/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13123/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

03 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 115-тої окремої бригади територіальної оборони про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 115-тої окремої бригади територіальної оборони, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність командира НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони (Житомир) НОМЕР_2 бригади територіальної оборони в/ч НОМЕР_3 , щодо не направлення на ВЛК з подальшим лікуванням військовослужбовця ОСОБА_1 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану;

- визнати протиправною бездіяльність командира в/ч НОМЕР_4 бригади територіальної оборони, щодо не розгляду скарги військовослужбовця ОСОБА_1 відносно командира НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони (Житомир);

- зобов`язати командира в/ч НОМЕР_4 бригади територіальної оборони розглянути скаргу військовослужбовця ОСОБА_1 відносно командира НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони (Житомир).

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить зобов`язати командира в/ч НОМЕР_4 бригади територіальної оборони негайно направити військовослужбовця ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію з подальшим лікуванням.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказав, що стан його здоров`я погіршився і в черговий раз позивач звернувся до командира НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони (Житомир) з рапортом направити його на лікування для оздоровлення та проходження ВЛК, але на ВЛК командир НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони (Житомир) не направив позивача. А тому, вважає, що його заява підлягає задоволенню.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником до заяви не надано будь-яких доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 , в тому числі доказів щодо значного погіршення стану здоров`я, неможливості чи ускладнення його захисту без вжиття заходів забезпечення позову. Також не вказано ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень з посиланням на відповідні докази.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Положеннями частини 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Таким чином слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Так, позивач у заяві про забезпечення позову просить суд зобов`язати командира в/ч НОМЕР_4 бригади територіальної оборони негайно направити військовослужбовця ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію з подальшим лікуванням. Одна, ОСОБА_1 до заяви не надано будь-яких доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, в тому числі доказів щодо значного погіршення стану здоров`я, неможливості чи ускладнення його захисту без вжиття заходів забезпечення позову, не вказано ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень з посиланням на відповідні докази, тобто відповідно до статті 150 КАС України позивачем не доведено наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів зауважує, що зобов`язати відповідача вчинити такі дії можливо лише у випадку встановлення судом протиправності дій відповідача у спірних правовідносинах, яка може бути виявлена тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності, як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, забезпечуючи позов шляхом зобов`язання командира в/ч НОМЕР_4 бригади територіальної оборони негайно направити військовослужбовця ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію з подальшим лікуванням, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені апелянтом обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.