Справа № 380/7867/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7867/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/7867/23 за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Франківського відділу реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів), в якому із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила:

- зобов`язати Франківський відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) зареєструвати розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.05.2005 у справі №2-3789/05.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.2022 підчас виконання військового обов`язку (як військовослужбовець) загинув син позивачки - ОСОБА_2 .

Позивачка звернулась у встановленому законом порядку до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою оформлення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

В процесі оформлення виплати стало відомо, що на зазначені кошти претендує колишня дружина покійного - ОСОБА_3 .

Шлюб між покійним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний 25.05.2005 рішенням Франківського районного суд м. Львова у справі № 2-3789/05.

В подальшому розірвання шлюбу не було зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка, в супереч вимог ч. 1 ст. 115 Сімейного кодексу України (в редакції чинній на 2005 рік).

Таким чином, відсутність реєстрації розірвання шлюбу призводить до того, що колишня дружина покійного претендує на вищезгадану грошову виплату.

Зважаючи на наведене позивачка звернулась до відповідача із зверненням про державну реєстрацію розірвання шлюбу між покійним сином та ОСОБА_3 на підставі згаданого рішення Франківського районного суду.

Листом Франківського ВРАЦС у м. Львові від 15.11.2022 було відмовлено в задоволенні звернення позивачки, мотивуючи тим, що остання не має права подавати такі заяви (таке право має тільки один із колишнього подружжя), що змушує звернутися до суду.

Щодо юрисдикції позивач зазначено про те, що первинно аналогічний позов було подано до Франківського районного суду м. Львова в порядку цивільного судочинства.

Однак, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.04.2023 справа № 465/2144/23, їй відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом до Франківського відділу реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), за участю третьої особи - Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова, про зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено, про право звернутись з таким позовом в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач по суті спору жодних заперечень не надав, лише подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Ухвалою суду по даній справі відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 08.05.2023 року у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

15.11.2022 відповідачем листом за №618/22.33-04 надано відповідь ОСОБА_1 , наступного змісту:

«Франківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на Ваше звернення від 10.11.2022 року повідомляє, що розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація розірвання шлюбу може проводитись незалежно від строку, що минув після постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, яке набрало чинності.

Підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу, зокрема є рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», яке набрало законної сили;

Відповідно до абзацу першого пункту 6 глави 3 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 державна реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду, постановленого до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», проводиться за письмовою заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, яка подається подружжям або одним з них, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. Як вбачається із звернення, рішення про розірвання шлюбу постановлене судом до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» стосується сина заявниці.

Враховуючи вищенаведене, заявник не належить до кола осіб які можуть подати заяву про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова про розірвання шлюбу від 25.05.2005 року по справі №2-3789/05».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивачка вважає спірну відмову протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачкою про протиправність спірної відмови з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

25.05.2005 рішенням Франківського районного суд м. Львова у справі № 2-3789/05, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 27.05.2000.

Позивачка (мати покійного - ОСОБА_2 ) звернулась до Франківського ВРАЦС у м. Львові, із зверненням про державну реєстрацію розірвання шлюбу між покійним сином та ОСОБА_3 на підставі згаданого рішення Франківського районного суду.

15.11.2022 листом Франківського ВРАЦС у м. Львові за №618/22.33-04 відмовлено в задоволенні звернення позивачки, мотивуючи це тим, що така не належить до кола осіб, які можуть подати заяву про державну реєстрацію розірвання шлюбу, що спірних правовідносин по даній справі.

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу.

2. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 115 СК України, розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

2. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

3. Розірвання шлюбу, здійснене органами державної реєстрації актів цивільного стану, засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Наказом Міністерства Юстиції України від 18.10.2000 за № 52/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940, затверджено Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні.

Згідно із п. 2 вказаних Правил, Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно із п. 6 глави 3 розділу ІІІ вказаних Правил, Державна реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду, постановленого до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», проводиться за письмовою заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду (додаток 9), яка подається подружжям або одним з них, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита.

До заяви додається відповідне рішення суду, отримане у спосіб, передбачений абзацами п`ятим та сьомим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

Якщо один із подружжя, що розриває шлюб, звільнений від сплати державного мита, то державна реєстрація розірвання шлюбу і видача йому свідоцтва проводиться незалежно від сплати державного мита другим з подружжя.

Таким чином, судом не враховуються аргументи позивачки та враховуються правові підстава спірної відмови, оскільки, як встановлено судом позивачка не належить до кола осіб які можуть подати заяву про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова про розірвання шлюбу від 25.05.2005 року по справі №2-3789/05.

Посилання позивачки на норми, які регулюють питання щодо внесення змін в актовий запис цивільного стану судом також не враховується, оскільки питання з яким позивачка звернулась до відповідача стосується саме державної реєстрації розірвання шлюбу, а не внесення змін до такого, відповідно позивачка помилилася в обраному способі захисту, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом не враховуються аргументи позивачки.

Відповідно позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

В И Р ІШ И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Франківського відділу реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) (79057, м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 29) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 04.08.2023 року.

Суддя Гавдик З.В.