Справа № 320/16940/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Русава" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Русава" про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ТОВ "Русава", в якому просив застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі ТОВ "Русава" за адресою: Київська обл., Яготинський р-н, м.Яготин, вул.Київська, 4, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 03.11.2021 №1040.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідач активно усуває виявлені позивачем порушення, уклав відповідні договори, провів заміри опору ізоляції, відповідальні особи пройшли навчання тощо, однак суд першої інстанції не врахував вказані обставини.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що застосовані заходи реагування направлені на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги введення в Україні воєнного стану, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ «Русава» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки позивачем складено акт від 03.11.2021 №1040, в якому зафіксовані наступні порушення:

- пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417 - приміщення будівель не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту";

- пункту 1.20 глави 1 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні № 1417 - не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

- пункту 2 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України - працівників об`єкта не забезпечено засобами індивідуального захисту;

- пункт 2.23 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України №1417, пункт 7.2.7 ДБ В.1.1-7-2016 - ширина та висота дверей евакуаційного виходу на стаціонарну зовнішню сходову клітку на другому поверсі менше нормативного значення, а саме: ширина менше 0,8 м., висота менше 2 м.;

- пункт 2.23 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України №1417, пункт 7.2.11 ДБ В.1.1-7-2016 - двері холу на першому поверсі та двері на другому поверсі, які ведуть на стаціонарну зовнішню сходову клітку не обладнані пристроями для самозачинення;

- пункт 2.23 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України №1417, ДБН В.2.2-9:2018 п.10.2.1 "Громадські будинки та споруди" - не забезпечено сходову клітку дверима з ущільненням в притворах та пристроєм для самозачинення;

- пункт 8 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України - не здійснено навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки;

- пункт 16 розділу ІІ Правил пожежної безпеки України №1417 - посадові особи та працівники не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №444 "Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях";

- пункт 3.6 глави 3 розділу V Правил пожежної безпеки України №1417 - приміщення будівель не забезпечені первинними засобами пожежогасіння, а саме: ящиками з піском, покривалами з негорючого теплоізоляційного матеріалу, пожежними відрами, совковими лопатами, пожежним інструментом, які використовуються для локалізації і ліквідації пожеж у їх початковій стадії;

- пункт 3.11 глави 3 розділу V Правил пожежної безпеки України №1417 - пожежний щит не доукомплектований засобами пожежогасіння, а саме: вогнегасники - 3 шт., протипожежне покривало - 2 шт., багор - 2 шт. та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.;

- пункт 4 глави 6 розділу V Правил техногенної безпеки - допуск до роботи працівників здійснюється без проходження ними навчань з питань цивільного захисту, зокрема з техногенної безпеки;

- підпункт 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки України №1417 - пожежні кран-комплекти не піддавалися технічному обслуговуванню і перевірці на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування, що необхідно проводити не рідше одного разу на рік;

- підпункт 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки України №1417 - пожежні кран-комплекти не справні, а саме (відсутня вода у водопроводі ПК);

- пункт 1.21 глави 1 розділу ІV Правил пожежної безпеки України №1417 - адміністративна будівля об`єкту не обладнана захистом від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів;

- абзац 1 пункту 2.9 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України №1417 - для будівлі складського призначення не визначені категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 "Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою", а також клас зони згідно з Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок (НПАОП 40.1-1.32-01, у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які необхідно позначати на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон усередині приміщень та ззовні.

Вказаний акт підписаний директором відповідача без зауважень.

Через існування небезпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про застосування до відповідача заходів реагування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що неусунені відповідачем порушення є істотними та несуть ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

В силу вимог ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до ст.1 Кодексу цивільного захисту України, цей Кодекс регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Статтями 64, 65, 66 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до чинного законодавства.

Згідно зі ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що позивач, як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Частинами 1-2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Разом з тим, згідно ст.69 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови, зокрема, з питань пожежної безпеки у разі, поміж іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, та з питань техногенної безпеки.

До суду першої інстанції відповідачем було подано копію договору про надання послуг №04/01 від 04.01.2022, за яким ТОВ «Русава» придбаваються послуги з розробки та направлення на реєстрацію ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки та потенційно небезпечного об`єкта, розрахунку часу евакуації, проведення заміру опору ізоляції електричної мережі, проведення навчання відповідальних осіб за стан пожежної безпеки і з питань техногенної безпеки та цивільного захисту, розрахунку категорії за вибухопожежною та пожежною небезпекою, поставки протипожежного обладнання. Також, до суду першої інстанції було надано докази придбання Ресіпраторів Мікрон FFP3 (а.с.106-113).

До суду апеляційної інстанції відповідачем було подано копію технічного звіту від 24.05.2022 про проведення технічних вимірювальних та випробувальних робіт електроустановок та електропристроїв на відповідність до вимог ПТЕЕС та ПТЕЕБ в виробничих та офісних приміщеннях ТОВ «Русава», в тому числі перевірку опору ізоляції, вимірювання опору розтікання на заземлювачах, опору петлі «фаза-нуль» (з урахуванням спрацювання приладів захисту), копії посвідчень про перевірку знань ПТЕ та ПБЕ електроустановок споживачів, виданих 20.10.2021, посвідчення спеціальної підготовки працівників, що входять до складу спеціалізованих служб і формувань цивільного захисту директором ТОВ «Русава», видане 18.01.2022, посвідчення проходження навчання з питань пожежної безпеки директором відповідача від 13.01.2022, копію свідоцтва про реєстрацію потенційно небезпечного об`єкта від 24.01.2022.

З наведеного вбачається, що матеріали справи містять докази, які підтверджують усунення відповідачем частини порушень, які були виявлені під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ «Русава» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки та зафіксовані в акті від 03.11.2021 №1040, однак жодних доказів усунення наступних порушень відповідачем не надано, а саме:

- пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417 - приміщення будівель не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту";

- пункт 2.23 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України №1417, пункт 7.2.7 ДБ В.1.1-7-2016 - ширина та висота дверей евакуаційного виходу на стаціонарну зовнішню сходову клітку на другому поверсі менше нормативного значення, а саме: ширина менше 0,8 м., висота менше 2 м.;

- пункт 2.23 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України №1417, пункт 7.2.11 ДБ В.1.1-7-2016 - двері холу на першому поверсі та двері на другому поверсі, які ведуть на стаціонарну зовнішню сходову клітку не обладнані пристроями для самозачинення;

- пункт 2.23 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України №1417, ДБН В.2.2-9:2018 п.10.2.1 "Громадські будинки та споруди" - не забезпечено сходову клітку дверима з ущільненням в притворах та пристроєм для самозачинення;

- підпункт 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки України №1417 - пожежні кран-комплекти не піддавалися технічному обслуговуванню і перевірці на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування, що необхідно проводити не рідше одного разу на рік;

- підпункт 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки України №1417 - пожежні кран-комплекти не справні, а саме (відсутня вода у водопроводі ПК);

- пункт 1.21 глави 1 розділу ІV Правил пожежної безпеки України №1417 - адміністративна будівля об`єкту не обладнана захистом від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів.

Дослідивши наведені порушення вимог техногенної та пожежної безпеки, колегія суддів доходить висновку, що більшість з них є формальними та не можуть прямо призвести до надзвичайної події.

В той же час, порушення п.1.2 гл.1 р.V ППБУ № 1417 щодо не обладнання приміщення будівель системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту", порушення п.1.21 гл.1 р.ІV ППБУ №1417 щодо не обладнання адміністративної будівлі об`єкту захистом від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів належить до істотних порушень, що можуть мати наслідком виникнення пожежі, про що прямо зазначено в акті від 03.11.2021 №1040 в полі «ризики настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності».

На переконання колегії суддів зазначені судом істотні порушення є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню, перешкоджати попередженню та виявленню пожежі, оповіщенню про пожежу, швидкого реагування і евакуації людей.

При цьому, не здійснення технічного обслуговування пожежних кран-комплектів та їх несправність (відсутність води) може мати наслідком поширення пожежі (у разі настання надзвичайної події) та неможливості гасіння пожежі на об`єкті, що свідчить про наявність потенційної загрози життю та здоров`ю людей, які перебуватимуть на об`єкті та особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі.

У відповідності до п.п.25, 26 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків; небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Таким чином, законодавець пов`язує створення реальної загрози життю та/або здоров`ю людини від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Зазначені позивачем в акті від 03.11.2021 №1040 порушення, які лишились неусунутими та визначені істотними, пов`язаними з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають в установі, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню, перешкоджати попередженню та виявленню пожежі, оповіщенню про пожежу, швидкого реагування і евакуації людей.

Мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні людей від можливої небезпеки. Разом з тим, форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень.

Поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

На думку суду, наведені порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки безумовно пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, які працюють, перебувають в установі, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Крім того, застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, часткове усунення встановлених під час перевірки порушень не спростовує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів реагування, оскільки відповідні порушення були усунуті після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спірних правовідносин, а не на час подання позову суб`єктом владних повноважень чи ухвалення судом першої інстанції рішення.

Усунення відповідачем усіх, встановлених перевіркою, порушень є підставою для звернення до позивача, оскільки ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» надано повноваження органу, який ініціював призупинення, зняття відповідного заходу реагування.

Зазначений висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №1540/4375/18, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Зважаючи на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що не дивлячись на часткове усунення з боку відповідача встановлених порушень, низка з них станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції залишались такими, що створювали реальну загрозу життю і здоров`ю людей. Отже, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду справи №812/2061/17 у постанові від 29.04.2020, який має бути врахований судом.

Існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до відповідача заходів реагування.

Вказаний висновок узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 05 травня 2022 року у справі № 160/4988/19 та від 19 липня 2023 року у справі №200/2315/20-а.

Інші доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зокрема, в п.30 Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Русава" - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 02 серпня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма