Справа № 760/3520/23
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/598/23
В справі № 760/3520/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР № 6489328 від 02 лютого 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Посилається на те, що 02 лютого 2023 року о 08 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом, здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.17.1 ПДР на дорозі зі смугою для маршрутних т/з, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, якими забороняється рух та зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Зазначає, що в цей день та час він рухався автомобілем КІА, д.р.н. НОМЕР_1 по вул. Ушинського в м. Києві.

На перехресті вул. Ушинського та Чоколівського бульвару він зупинився на червоний сигнал світлофорорної конструкції, яка регулює рух не рельсових транспортних засобів на даному перехресті.

Дочекавшись зеленого сигналу, виїхавши на Чоколівський бульвар у напрямку станції метро «Шулявка», він виконав маневр-поворот наліво та в`їхав на середню /другу/ смугу проїжджої частини Чоколівського бульвару.

Рухаючись в середній /другій/ смузі для руху не рельсових транспортних засобів, став виконувати маневр поворот праворуч для заїзду на автозаправку «ОККО», тому він вибрав безпечну швидкість, включив покажчик правого повороту. Пропустив транспортні засоби, що рухалися в попутному напрямку правою смугою, тобто смугою для руху маршрутних транспортних засобів.

Так як дорожня розмітка 11.1 ПДР нанесена з правої сторони середньої /другої/ смуги неподалік будинку №42 по Чоколівському бульвару, він скерував автомобіль на заїзд в автозаправну станцію ОККО та перетнув лінію дорожньої розмітки 11.1 ПДР.

Вказана дорожня розмітка поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків на ділянках доріг, де перестроювання дозволено лише з однієї смуги.

Проїхавши декілька метрів по крайній правій смузі в зоні дії дорожньої розмітки 1.11 ПДР, відчув поштовх в ліву сторону автомобіля.

Водій автомобіля Fiat д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості, не надав перевагу, не пропустив транспортний засіб, що рухається праворуч щодо його руху, та скоїв зіткнення з автомобілем, яким він керував.

Незважаючи на його термінове гальмування, водій автомобіля Fiat д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , незважаючи на перешкоду праворуч, продовжив рух свого автомобіля та скоїв дорожньо - транспортну пригоду.

Незважаючи на його пояснення, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 17.1 ПДР України.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 14 лютого 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 01 травня 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст. 162 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

25 травня 2023 року до суду надійшов відзив представника Департаменту патрульної поліції, у якому останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що під час патрулювання екіпаж «Рубін -112»10 грудня 2021 року отримав виклик від чергового Київ-55 про ДТП без травмованих на бульварі Чоколівському, 42.

Прибувши на місце події, працівники поліції у відповідності до пункту 1 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зібрали такі докази: схема місця ДТП, яку підписали учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди; показання засобів фото- та/або відеоспостереження та інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі відповідними органами.

Входячи з вищенаведеного, працівники поліції, які прибули на місце ДТП, при збиранні доказів встановили, що позивач не виконав вимоги п. 17.1 ПДР України та на місці вчинення адміністративного правопорушення провели розгляд справи щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, інспектором враховано усні пояснення позивача під час розгляду справи, його ознайомили зі схемою ДТП та іншими матеріалами справи у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП.

На підтвердження того, що позивач здійснював рух у смузі для маршрутних транспортних засобів, надав постанову Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/3980/23 від 21 березня 2023 року.

З огляду на це, просить відмовити у задоволенні позову.

07 червня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що він перетнув лінію в місці, де є розмітка 1.11 ПДР, яка згідно вимог п. 17.2 ПДР дозволяє водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Схема дорожньої пригоди, яка мала місце 02 лютого 2023 року по бул. Чоколівському, 42 у м. Києві, яку склав інспектор патрульної поліції рядовий поліції Мельниченко В.С., підтверджує його пояснення події дорожньо - транспортної пригоди та вказує, що він виїхав на дорогу із смугою для маршрутних транспортних засобів в місці проїжджої частини проспекту Чоколівського, де є розмітка 1.11 ПДР, яка дозволяє водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, виконувати поворот з цієї смуги.

Вважає, що інспектор патрульної поліції Мельниченко В.С., грубо порушуючи вимоги ст. 62 Конституції України, визнав його винним в діях, які він не вчиняв.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, просить задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 02 лютого 2023 року Інспектором Управління патрульної поліції м. Києва Мельниченком В.С. було винесено постанову серії ЕАР № 6489328 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 680, 00 гр.

Зі змісту постанови вбачається, що 02 лютого 2023 року о 08 год. 30 хв., позивач керуючи транспортним засобом, здійснив рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.17.1 ПДР - на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, якими забороняється рух та зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що позивач, у порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху, здійснив рух по смугзі для маршрутних транспортних засобів.

Згідно п. 17.1. ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, подавши відзив на позов, будь-яких доказів, які б підтверджували порушення позивачем Правил дорожнього руху, не привів та не надав, приведені в позові твердження не спростував.

З точки зору ч.2 ст.77 КАС України процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.

Оскаржувана позивачем постанова не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Суд вважає, що сама лише постанова, складена інспектором, не може бути об`єктивним доказом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Крім того, визнання позивачем обставин, викладених у постанові, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Це відповідає позиції Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі № 177/525/17 / провадження № К/9901/34580/18/.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 132, 139, 242-247, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6489328від 02 лютого 2023 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Мельниченком Віталієм Сергійовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач-1: Департамент патрульної поліції, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А. Шереметьєва