Справа № 380/11826/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Тіда до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною і скасування постанови, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Тіда , місцезнаходження: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 317 (далі позивач; ТзОВ Альфа Тіда) до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті , місцезнаходження: 81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Львівська, 659-А/2 (далі відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 03.05.2023 №ПШ015626 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою від 05.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не повідомив позивача про час і місце розгляду справи, чим позбавив його можливості надати свої пояснення та заперечення. В оскарженій постанові не зазначено за відсутність яких саме документів її складено. Відсутні будь-які докази того, що транспортний засіб марки MAN НОМЕР_1 проходив рейдову перевірку, як і докази відсутності у позивача під час перевірки необхідних документів. Тому висновок відповідача про порушення позивачем абзацу третього частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт є необґрунтованим та безпідставним. Позивач також зазначив, що відповідач помилково вважає, що відповідальність за цією статтею несе ТзОВ Альфа Тіда, оскільки згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником такого є ОСОБА_1 . Окрім цього, в оскарженій постанові не зазначено за які саме порушення накладено адміністративно-господарські санкції.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді, надати пояснення чи зауваження. Автомобільним перевізником є ТзОВ Альфа Тіда, про що вказано у ТТН, а також не заперечив водій. В ході рейдової перевірки встановлено, що водій не надав реєстраційних листків режиму праці та відпочинку у кількості, що передбачено ЄУТР та/або бланків підтвердження діяльності за такі дні. Безпідставними є аргументи позивача про відсутність в оскарженій постанові даних про конкретні порушення, адже така складена відповідно до додатку 5 до Порядку №1567.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

За результатами перевірки 13.03.2023 уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті транспортного засобу MAN, номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Н-10 Стрий-Мамалига, виявлено порушення статті 34 Закону України Про автомобільний транспорт перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт, що зафіксовано в акті №348740.

03.05.2023 відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ015626 (далі оскаржена постанова), якою вирішено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн за допущення перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39, 48 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за що передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 №2344-III (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; Закон України №2344-III).

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону України №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 вказаного Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вказує на те, що діюче законодавство України чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, невиконання автомобільними перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

З наведеного можна сформувати висновок про те, що суб`єктом вчинення господарського правопорушення, передбаченого абзацом третім частини першої статті 60 Закону України №2344-III є автомобільний перевізник.

Згідно з понятійним апаратом Закону України №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З матеріалів справи слідує, що оскарженою постановою позивача притягнуто до відповідальності за порушення абзацу тринадцятого частини першої статті 60 Закону України №2344-III (невиконання перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства). В оскарженій постанові також зафіксовано транспортний засіб, на якому допущено таке порушення MAN д.н.з. НОМЕР_1 .

Надаючи оцінку аргументам позивача про те, що він є не автомобільним перевізником, оскільки власником цього транспортного засобу є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, суд зазначає таке.

В акті №348740 зазначено, що згідно з товарно-транспортною накладною №71-1 від 12.03.2023 автомобільним перевізником є ТзОВ Альфа Тіда. Цю товарно-транспортну накладну долучено до відзиву на позовну заяву.

Варто додати, що водій транспортного засобу MAN д.н.з. НОМЕР_1 не висловив зауваження щодо змісту акта №348740, зокрема і щодо автомобільного перевізника.

Суд вважає, що сама лише реєстрація транспортного засобу за іншою особою ( ОСОБА_1 ) не може унеможливлювати використання цього транспортного засобу іншою особою на договірних засадах. При цьому, неподання позивачем відповідних документів, які підтверджують договірні відносини з власником транспортного засобу не може вважатися обставиною, яка впливає на можливість визначення позивача як автомобільного перевізника у спірних правовідносинах. На думку суду, протилежна оцінка вказаних обставин надавала б суб`єктам господарювання, які використовують транспортні засоби на правах оренди, можливість здійснювати автомобільні перевезення без дотримання вимог транспортного законодавства, а також слугувала би способом уникнення від відповідальності за порушення цього законодавства.

Таким чином, доводи позивача про те, що він не є автомобільним перевізником суд оцінює критично та відхиляє з підстав необґрунтованості.

З акта №348740 видно, що суть виявленого порушення зводиться до перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме: заповнені тахокарти у кількості, що передбачає ЄУТР, або бланк підтвердження діяльності. Оцінюючи обґрунтованість встановленого порушення, суд враховує таке.

Питання документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення врегульовує стаття 48 Закону України №2344-III. Так, у цій статті визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Тобто стаття 48 Закону України №2344-III не містить виключного переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а тому у розумінні правової доктрини є нормою банкетного характеру.

Відповідно до статті 18 Закону України №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, серед іншого, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Так, Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення №340), яке розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Відповідно до понятійного апарату Положення №340, який наведений у пункті 1.5 розділу I:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник);

- відпочинок - безперервний період часу, який водій може використовувати на свій розсуд;

- графік змінності - документ, який визначає початок та кінець робочої зміни на кожний день календарного місяця, а також вихідні дні;

- змінний період керування - сумарна тривалість періодів керування за робочий день (зміну);

- змінна перерва - сумарна тривалість перерв за робочий день (зміну), період, протягом якого водій не керує автомобілем та не виконує іншої роботи і який використовується для відпочинку;

- робоча зміна - період роботи водія відповідно до графіка змінності (зміна), який може бути як безперервним, так і розділеним на частини;

- робочий час водія - час, протягом якого водій зобов`язаний виконувати свої обов`язки, визначені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку;

- тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

У пункті 6.1 Положення №340 передбачено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі Інструкція №385) тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

У пункті 3.3 Інструкції №385 встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

При цьому, суд зазначає, що 20.12.2010 набрала чинності Поправка №6 до ЄУТР в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а у разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Зважаючи на викладені положення, суд погоджується із позицією сторони відповідача про те, що ненадання водієм під час проведення перевірки заповнених тахокарт або бланків підтвердження діяльності свідчить про порушення позивачем, як автомобільним перевізником, законодавства про автомобільний транспорт перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України №2344-III, відповідальність за що передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України №2344-III.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо відсутності доказів того, що транспортний засіб марки MAN НОМЕР_1 проходив рейдову перевірку, та доказів відсутності у позивача під час перевірки необхідних документів, адже такі спростовуються відомостями Акта №348740, складеним за результатами рейдової перевірки у присутності водія транспортного засобу ОСОБА_2 , який у графі Пояснення водія про причини порушень зазначив ознайомлений, без будь-яких заперечень щодо відсутності запитуваних документів.

Надаючи оцінку аргументам позивача про неповідомлення його про час і місце розгляду справи, а відтак і позбавлення його можливості надати свої пояснення та заперечення, суд виходить з такого.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів регламентовано пунктами 20-30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; Порядок №1567).

Відповідно до пунктів 20-21 вказаного Порядку виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

В абзаці першому пункту 25 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно з пунктом 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

На підтвердження виконання відповідачем вказаного положення Порядку №1567 представник відповідача надала список №4592 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, з якого видно надіслання на адресу ТзОВ Альфа Тіда поштовим відправленням №287 повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства від 05.04.2023, в якому міститься інформація про дату 03.05.2023, час з 10:00 год. до 13:00 год., та місце Львівська обл., м. Городок, вул. Львівська, буд. 659А/2 розгляду справи.

Згідно з трекінгом поштового відправлення за №287 повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства від 05.04.2023 вручено позивачу 19.04.2023.

З огляду на викладені обставини, суд вважає очевидно безпідставними доводи позивача про неповідомлення його про дату, час та місце розгляду справи.

Принагідно додати, що позивач не заперечив отримання оскарженої постанови. Суд вважає, що таке вибіркове отримання документів від відповідача свідчить про недобросовісність ТзОВ Альфа Тіда та намір штучного створення підстав для подальшого скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та уникнення від відповідальності.

У пункті 27 Порядку №1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, встановивши порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт (допущення перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39, 48 Закону України Про автомобільний транспорт), відповідач підставно притягнув позивача до відповідальності, що передбачено абзацом третім частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, прийнявши оскаржену постанову.

Суд підкреслює, що оскаржена постанова оформлена у відповідності до вимог до додатку 5, а тому необґрунтованими є доводи позивача щодо відсутності у такій певних відомостей.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Тіда до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною і скасування постанови, - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мричко Н.І.