Справа № 420/15148/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 27.06.2023 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного, управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивачі просить суд:

1. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу період роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.07.1983 року, а саме з 14.07.1983 року по 11.11.1985 рік у радгоспі «Койково» Дубосарського району Молдавської радянської соціалістичної республіки та призначенні пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними та скасувати рішення № 41 від 06.02.2023 року;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи по трудовій книжці ЛТ-1 від 20.07.1983 року у радгоспі «Койково» Дубосарського району Молдавської радянської соціалістичної республіки та призначити пенсію на за віком з 02.01.2023 року, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

03.07.2023 ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що: з трудової книжки ОСОБА_2 видно, що вона видана відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; у трудовій книжці позивача здійснені записи, які містять повну інформацію: дати прийняття та звільнення, посада та місце, роботи, на підставі якого документу здійснений запис у трудовій книжки, відповідні печатки та підписи уповноваженої особи; у даному випадку ніщо не позбавляло пенсійний орган встановити основну інформацію для зарахування стажу позивача, а саме: хто зробив записи, на підставі яких наказів та за який період, також записи містять підписи уповноважених осіб; обов`язок заповнення трудової книжки покладено на роботодавця та позивач не може нести надмірний тягар за неналежне заповнення трудової книжки; згідно трудової книжки ОСОБА_3 від 28.03.1975 року, чоловіка позивача ОСОБА_2 , видно що він також працював у радгоспі «Койково» Дубосарського району МРСР з 16.11.1984 року по 25.11.1985 року, дані записи завірені відповідною печаткою радгоспу «Койково».

14.07.2023 за вх №23611/23 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач вважає безпідставними позовні вимоги позивача. Вказано, що позивач звернувся до Головного управління із заявою від 30.01.2023 про призначення пенсії за віком згідно Закону №1058-ІУ. Розглянувши заяву та подані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було встановлено, що загальний страховий стаж Позивача складає 25 роки 4 місяці 25 днів. Зазначено, що після розгляду заяви та на підставі наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області винесено Рішення від 06.02.2023 № 41 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058-ІУ, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років (в наявності 25 років 4 місяці 25 днів). Вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не порушувало прав, свобод та інтересів Позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України та не мало законних підстав для призначення пенсії за віком згідно Закону №1058-ІУ, а тому позовна вимога позивача щодо визнання протиправним та скасування Рішення від 06.02.2023 № 41 про відмову у призначенні пенсії, є безпідставною та не підлягає задоволенню. Зазначено, що позовна вимога в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20.07.1983 у радгоспі Койково Дубосарського району Молдавської радянської соціалістичної республіки не підлягає задоволенню. Враховуючи те, що у трудовій книжці Позивача запис № 3-4 у період роботи з 14.07.1983 по 11.11.1985 не завірений печаткою підприємства, що не відповідає вимогам встановленим Інструкцією № 58 - у Головного управління відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 14.07.1983 по 11.11.1985 до страхового стажу.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

31.07.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за вх №ЕП/29670/23 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 30.01.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (за місцем проживання). 06.02.2023 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області розглянуто заяву від 30.01.2023 та додані до неї документи та прийнято рішення № 41 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії листом. Вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховані періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20.07.1983, оскільки печатка на титульній сторінці не відповідає назві підприємству, яке вперше заповнювало трудову книжку. Крім того, записи в ній зроблені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: з 14.07.1983 по 11.11.1985 період роботи не завірений печаткою підприємства; з 23.04.2002 по 17.01.2003 в підставі про припинення виплати допомоги по безробіттю посилання на наказ, який зазначений в підставі про початок виплати допомоги.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї доказами, відзивами на позов відповідачів, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 30.01.2023 щодо призначення їй пенсії за віком, до якої були додані наступні документи:

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- паспорт;

- диплом про навчання НОМЕР_3 ;

- трудову книжку НОМЕР_4 ;

- свідоцтва про шлюб;

- довідки №27, 13, 14 та 3.

06.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №41, з тих підстав, що: «…Вік заявника 60 р.

Страховий стаж особи становить 25 р. 4 м. 25 д.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховані періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20.07.1983, оскільки печатка на титульній сторінці не відповідає назві підприємству, яке вперше заповнювало трудову книжку. Крім того, записи в ній зроблені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме:

- з 14.07.1983 по 11.11.1985 - період роботи не завірений печаткою підприємства;

- з 23.04.2002 по 17.01.2003 - в підставі про припинення виплати допомоги по безробіттю посилання на наказ, який зазначений в підставі про початок виплати допомоги.

Страховий стаж пораховано за додатково наданими документами та згідно даних в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не працює.

Право на пенсійну виплату відповідно до ст. 26 Закону заявник набуде після досягнення 63-річного віку, з 02.01.2026».

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам (далі - Закон №1058).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 5 ст. 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 за №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1, у редакції, чинній станом на дату звернення позивача за призначенням пенсії).

Пункт 1.1 Порядку № 22-1: заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з п.п. 1.7 - 1.8 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами ОСОБА_4 заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до п.2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01 січня 2010 року - індивідуальними відомостями про застраховану особу.

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії неврахування наданої нею трудової книжки серії НОМЕР_5 у зв`язку з тим, що печатка на титульній сторінці не відповідає назві підприємству, яке вперше заповнювало трудову книжку а також оскільки записи в ній зроблені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме:

- з 14.07.1983 по 11.11.1985 - період роботи не завірений печаткою підприємства;

- з 23.04.2002 по 17.01.2003 - в підставі про припинення виплати допомоги по безробіттю посилання на наказ, який зазначений в підставі про початок виплати допомоги.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, робітники та службовці, які надходять на роботу, зобов`язані пред`являти адміністрації підприємств трудову книжку, оформлену в установленому порядку (п.1.2). У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність (п.2.2). Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження (п.2.10). Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.11).

Відповідно до пунктів 1.3, 2.11 - 2.13, 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відтак, з викладеного вбачається, що титульний аркуш трудової книжки заповнюється роботодавцем, яким вперше заповнювалася трудова книжка, тобто у випадку ОСОБА_5 враховуючи відсутність доказів втрати трудової книжки, та що трудова книжка серії НОМЕР_5 є дублікатом, її титульний аркуш повинен був заповнити працівник сільгоспу «Койково», у якому позивач за її словами була працевлаштована з 14.07.1983 по 11.11.1985.

Проте, на титульному аркуші трудової книжки серії НОМЕР_5 наявний відтиск печатки сільськогосподарського виробничого кооперативу «ХЛІБОРОБ» (колишній колгосп «Шляхом Леніна», у якому позивач була працевлаштована з 06.05.1991 по 01.08.1998.

Суддя зазначає, що надавши до пенсійного органу архівні довідки №27 від 24.01.2023, №13 від 09.01.2023, №14 від 09.01.2023, які стосуються періодів роботи позивача в колгоспі «Шляхом Леніна» (СВК «ХЛІБОРОБ»), позивач проте на надала ні до пенсійного фонду, ні до суду уточнюючих довідок, що підтверджували б період її роботи в сільгоспі «Койково».

При цьому суд наголошує, що позивач оскаржує лише дії відповідачів щодо неврахування до її трудового стажу періоду роботи з 14.07.1983 по 11.11.1985, не оскаржуючи при цьому неврахування її трудової книжки в цілому (стаж зараховано на підставі інших документів пенсійної справи) та періоду з 23.04.2002 по 17.01.2003.

Відтак, враховуючи надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки, яка не оформлена в установленому порядку, суд доходить висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення та про доцільність відмови у задоволенні позовних вимог.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 04.03.2020 у справі №155/1180/17.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу період роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.07.1983 року, а саме з 14.07.1983 року по 11.11.1985 рік у радгоспі «Койково» Дубосарського району Молдавської радянської соціалістичної республіки та призначенні пенсії на за віком відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними та скасування рішення № 41 від 06.02.2023 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи по трудовій книжці ЛТ-1 від 20.07.1983 року у радгоспі «Койково» Дубосарського району Молдавської радянської соціалістичної республіки та призначити пенсію на за віком з 02.01.2023 року, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 ).

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, ).

Суддя О.А. Вовченко