Справа № 200/4288/22
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в роз`ясненні рішення суду

04 серпня 2023 року Справа №200/4288/22

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача про роз`яснення судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року в адміністративні справі № 200/4288/22 за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Ольжича, будинок 7)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії №07 від 26.08.2022 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19.08.2022 р. ОСОБА_1 із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах періодів служби у складі діючою армії Збройних сил України (служба в армії, період участі в АТО/ООС/період військового стану) до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, а саме: з 18.09.2016 р. по 10.01.2017 р., з 25.01.2017 р. по 04.04.2017 р., з 18.07.2017 р. по 03.08.2017 р., з 23.10.2017 р. по 03.11.2017 р., з 04.11.2017 р. по 30.04.2018 р., з 01.05.2018 р. по 06.06.2018 р., з 17.12.2018 р. по 11.08.2019 р., з 20.03.2020 р. по 23.11.2020 р., з 14.09.2021 р. по день видачі довідки на 08.08.2022 р. відповідно до статті 57 Закону України Про пенсійне забезпечення, із застосуванням коефіцієнту по провідним професіям з кратністю 1:3 та застосуванням статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та періоду навчання з 01.09.1994 р. по 28.05.1998 р. в Селидівському гірничому технікумі та періоду служби в Збройних силах України з 27.07.2016 року по день подання заяви на призначення пенсії по 19.08.2022 року до пільгового стажу у відповідних періодах, що не враховуються у трикратному розмірі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року по справі № 200/4288/22 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 №07 від 26.08.2022 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19.08.2022 року ОСОБА_1 із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах періодів служби у складі діючою армії Збройних сил України (служба в армії, період участі в АТО/ООС/період військового стану) до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, а саме: з 18.09.2016 р. по 10.01.2017 р., з 25.01.2017 р. по 04.04.2017 р., з 18.07.2017 р. по 03.08.2017 р., з 23.10.2017 р. по 03.11.2017 р., з 04.11.2017 р. по 30.04.2018 р., з 01.05.2018 р. по 06.06.2018 р., з 17.12.2018 р. по 11.08.2019 р., з 20.03.2020 р. по 23.11.2020 р., з 14.09.2021 р. по день видачі довідки 04.08.2022 р. та періодів служби в Збройних Силах України з 13.08.2021 року по 13.09.2021 та з 05.08.2022 по день подання заяви на призначення пенсії 19.08.2022 року до пільгового стажу в звичайному обчисленні, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (Дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 копійок.

Рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 14.11.2022 року, виконавчі листи на виконання рішення суду видано 28.04.2023 року.

03 серпня 2023 року до суду звернувся позивач з заявою про роз`яснення судового рішення у справі, в якій зазначив, що у резолютивна частина рішення є незрозумілою та припускає варіанти тлумачення рішення, що впливає на його виконання, зокрема, через відсутность посилання на частину 3 статті 114 Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач не зараховує зазначені періоди до пільгового стажу за списком №1 «шахтарі» «підземні», не зрозуміло відповідачу що значить «до пільгового стажу» (саме вид цього стажу).

На обґрунтування заяви позивач надав до суду лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.06.2023 0500-0202-8/55227, в якому зазначено, що 27.04.2023 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України надав заяву №1876 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, за результатами розгляду наданих документів з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2022 по справі №200/4288/22 страховий стаж становив 51 рік 04 місяці 24 дні, в тому числі за Списком №1-25 років 09 місяців 03 дні. Пільговий стаж, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 та постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994, склав 22 роки 08 місяців 29 днів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з-поміж іншого зазначило, що оскільки в рішенні суду відсутні зобов`язання зарахувати періоди служби у складі діючої армії Збройних сил України (служба в армії, період участі в АТО/ООС/період військового стану) до пільгового стажу відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058, тому періоди з 18.09.2016 по 10.01.2017, з 25.01.2017 по 04.04.2017, з 18.07.2017 по 03.08.2017, з 23.10.2017 по 03.11.2017, з 04.11.2017 по 30.04.2018, з 01.05.2018 по 06.06.2018, з 17.12.2018 по 11.08.2019, з 20.03.2020 по 23.11.2020 зараховані до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці за Списком №1, тому 29.05.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області на зміну рішення від 05.05.2023 прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу визначеного частиною 3 статті 114 Закону №1058.

Листом Пенсійного фонду України від 27.02.2023 № 6622-3655/С-03/8-2800/23 позивача повідомлено, що за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивача від 19.08.2022 та у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Дослідивши судове рішення у справі, матеріали адміністративної справи, доводи заяви позивача, а також надані ним докази суд зазначає наступне.

Статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений порядок роз`яснення судового рішення.

Відтак, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Досліджуючи наявність підстав для роз`яснення судового рішення, суд звертає увагу на те, що ст. 254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Незрозумілість судового рішення є оціночним поняттям, а доцільність роз`яснення судового рішення приймається на розсуд суду, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв.

Роз`яснення судового рішення за своєю природою є одним зі способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Тобто, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, відносно яких воно ухвалене, так і для осіб, що здійснюють його примусове виконання.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень ст. 254 КАС України, роз`ясненню підлягає рішення чи ухвала суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх виконання ускладнено, оскільки є висока ймовірність їх неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тому процесуальний порядок роз`яснення судового акта виключає можливість будь-який спосіб змінювати зміст цього судового рішення.

За правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Висновки суду щодо способу, строків, порядку виконання рішення є факультативними елементами резолютивної частини рішення. Тому вони можуть виступити предметом роз`яснення лише у тому разі, коли суд закріпив їх у рішенні. Якщо ж висновки суду щодо способу виконання у постанові відсутні, то ухвала суду про їх роз`яснення фактично є додатковим рішенням і прямим порушенням ст. 254 КАС України, що забороняє змінювати (в тому числі доповнювати) зміст такої постанови.

При роз`ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З урахуванням цього, суд зазначає, що рішення суду Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року по справі № 200/4288/22, яке набрало законної сили, є цілком зрозумілим для виконання суб`єктом владних повноважень, та не потребує роз`яснення з огляду на наступне.

Рішення суду є актом правозастосування, яким закінчується розгляд судової справи та який містить вмотивований висновок, що вирішення спірних правовідносин.

Зміст судового рішення визначений ст. 246 КАС України та складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, які утворюють послідовну та взаємопов`язану структуру, що унеможливлює відокремлене застосування жодної з них, і цілком логічно, що резолютивна частина рішення не може тлумачитись окремо не враховуючи висновки мотивувальної частини.

Відтак, відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії №07 від 26.08.2022 р. та зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах періодів служби у складі діючою армії Збройних сил України (служба в армії, період участі в АТО/ООС/період військового стану) до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, а саме: з 18.09.2016 р. по 10.01.2017 р., з 25.01.2017 р. по 04.04.2017 р., з 18.07.2017 р. по 03.08.2017 р., з 23.10.2017 р. по 03.11.2017 р., з 04.11.2017 р. по 30.04.2018 р., з 01.05.2018 р. по 06.06.2018 р., з 17.12.2018 р. по 11.08.2019 р., з 20.03.2020 р. по 23.11.2020 р., з 14.09.2021 р. по день видачі довідки на 08.08.2022 р. із застосуванням коефіцієнту по провідним професіям з кратністю 1:3 та застосуванням статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також періоду навчання з 01.09.1994 р. по 28.05.1998 р. в Селидівському гірничому технікумі та періоду служби в збройних силах України з 27.07.2016 року по день подання заяви на призначення пенсії по 19.08.2022 року до пільгового стажу у відповідних періодах, що не враховуються у трикратному розмірі.

Зі змісту позовних вимог є зрозумілим, що позивач фактично ставить перед судом питання щодо встановлення належності періодів служби у складі діючої армії Збройних сил України та періоду навчання з 01.09.1994 р. по 28.05.1998 р. в Селидівському гірничому технікумі до пільгового стажу позивача, а також наявності підстав для врахування військової служби в кратному обчисленні, при цьому позивач не просив суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію на підставі конкретної норми ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а отже суд не встановлював наявність у позивача на призначення йому пенсії на підставі будь-якої з частин ст. 114 зазначеного Закону.

При цьому, суд надаючи оцінку спірним правовідносинам при ухваленні рішення дослідив заяву позивача про призначення пенсії та прийняте відповідачем рішення за наслідками її розгляду.

Відтак, з тексту заяви позивача про призначення пенсії суд встановив, що в ній відсутні посилання на конкретний вид пенсії або норму Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щодо призначення якої звернувся позивач.

Зі змісту рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу, суд встановив, що відповідачем було досліджено наявність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 та на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Для застосування приписів п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач констатував недосягнення відповідачем відповідного віку (50 років), оскільки на момент звернення позивача за призначенням пенсії йому виповнилось 43 роки.

Для застосування приписів ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач констатував відсутність стажу визначеного постановою КМУ № 202, який склав 21 рік 02 місяців 21 день та також дорівнює пільговому стажу за Списком № 1 за обчисленням відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з недосягненням 50 річного віку та відповідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років.

В наявній матеріалах адміністративної справи довідці форми РС-право зазначено, що період роботи позивача з 09.02.2014 по 12.08.2021 відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача за як за Списком №1 (підземні роботи), так і за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, якою затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин),пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Керуючись приписами ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, посилання на яку міститься у рішенні суду, суд виснував, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд чітко виснував, що належність періоду служби позивача в Збройних Силах України до пільгового стажу позивача відповідачем не заперечується (відзив відповідачем у встановлені судом строки не надано), що також підтверджено довідкою форми РС-право, згідно якої цей період відповідачем віднесено до Списку №1 та до стажу передбаченого Постановою КМУ №202.

Отже приймаючи оскаржуване рішення, що було предметом розгляду у справі, відповідач керувався власним розрахунком стажу, в якому відніс період роботи позивача, що передував військовій службі, як до Списку №1, так і до Постанови №202.

Відтак, зарахування спірних періодів до відповідного виду пільгового стажу позивача має бути здійснено відповідачем відповідно до Закону з врахуванням належності періоду роботи, що передував військовій службі, незалежно від того чи було це питання предметом розгляду суду, та чи зазначено про це в судовому рішенні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 року у справі Рисовський проти України (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі Лелас проти Хорватії зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки, Ґаші проти Хорватії, Трґо проти Хорватії).

Отже, суд дійшов висновку, що зарахування відповідачем спірних періодів тільки до Списку №1 через відсутність посилання на ч. 3 ст. 114 Закону №1058 в резолютивній частині рішення є власним помилковим тлумаченням відповідача рішення суду, яке до того ж суперечить приписам ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також ст. 19 Конституції України, з урахуванням яких відповідач, приймаючи відповідне рішення щодо призначення/відмову в призначенні пенсії, мав зарахувати спірні періоди до всіх видів пільгового стажу, до яких вони мають бути віднесені відповідно до закону, застосувавши до позивача найбільш сприятливий підхід, враховуючи те, що позивач не зазначив конктретної частини ст. 114 Закону №1058.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що ним не було заявлено позовних вимог щодо віднесення спірних періодів до стажу визначеного безпосередньо ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вирішення питання про достатність пільгового стажу та призначення йому пенсії відповідно до цієї норми, а отже у суду були відсутні підстави для втручання в дискреційні повноваження відповідача в цій частині.

Відтак, з комплексного аналізу судового рішення, у тому числі його резолютивної частини, вбачається, що його текст не викликає труднощів для розуміння порядку його виконання, суть є зрозумілою та не двозначною, тому розширеного тлумачення, шляхом її роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує.

Щодо рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Київській області 29.05.2023 року прийнятого на підставі заяви позивача від 27.04.2023 №1876 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в якому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області враховано висновки рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2022 по справі №200/4288/22, та через відсутність посилання на ч. 3 ст. 114 Закону №1058, зараховано спірні періоди до Списку № 1, суд зазначає, що рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Київській області від 29.05.2023 року не було предметом розгляду у справі №200/4288/22, тому суд не може надати йому оцінку.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року в адміністративні справі № 200/4288/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її року проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко