Справа № 160/16044/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
06.07.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява громадянина Тунісу ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 06.07.2023 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 07.07.2023 року прийнято справу до провадження суддею Ільковим В.В., призначено розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 07.07.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії, зокрема:
- усі наявні докази з їх документальним підтвердженням, що стали підставою прийняття рішення, що оскаржується.
11.07.2023 року позивачем долучені додаткові докази по справі.
21.07.2023 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області через підсистему Електронний суд подано до суду відзив на позов, до якого також додано клопотання про здійснення розгляду справи за участі представника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Долучені витребувані судом додаткові докази по справі.
Ухвалою сулу від 25.07.2023 року витребувано у Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:
- відомості/інформацію щодо розгляду клопотання Дніпропетровського Державного медичного університету від 29.06.2023 № 1394, в якому висловлено прохання скасувати посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_4 строком дії до 25.07.2023 року громадянину Тунісу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (нац..паспорт НОМЕР_1 ), який навчався в ДДМУ у зв`язку із відрахуванням за наказом № 423 ос від 23.06.2023 року за закінченням навчання за освітньо-професійними програмами;
- відомості/інформацію за наслідками розгляду вказаного клопотання від 29.06.2023 року №1394;
- відомості/інформацію щодо розгляду клопотання за №19/128-13/1 від 04.07.2023 року (за наявності іншого клопотання) Українського державного університету науки і технологій (УДУНТ) відносно позивача;
- відомості/інформацію чи звертався Український державний університет науки і технологій (УДУНТ) до відповідача із запитом та повним пакетом документів відносно повідомлення про вступ позивача до вказаного закладу для здійснення навчання з 01.09.2023 року;
- відомості/інформацію за наслідками розгляду вказаного клопотання за №19/128-13/1 від 04.07.2023 року/іншого запиту клопотання УДУНТ (за наявності);
- відомості/інформацію на підставі якого/враховуючи, яке саме клопотання закладу посадовими особами відповідача, було враховано під час прийнятті оскаржуваного рішення та інші докази щодо суті спору.
28.07.2023 року відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 25.07.2023 року, долучені витребувані судом додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 04.08.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач вказує, що згідно до Диплому магістра НОМЕР_5 виданого 23.06.2023 р. ДДМУ, позивач вступив у 2017 та закінчив у 2023 р. ДДМУ за освітньою програмою «Медицина» та здобув кваліфіковану ступінь вищої освіти «Магістр» в галузі знання «Охорона здоров`я» за спеціальністю «Медицина», професійна кваліфікація «Лікар».
Вказує, що маючи на меті в подальшому стати Менеджером з управління лікувальним закладом на території своєї країни в Тунісі та займати посаду Головного лікаря, позивач вирішив здобути другу вищу освіту.
З цією метою, він звернувся до Дніпровського Державного медичного університету для погодження такого навчання в Українському державному університеті науки і технологій.
Наказом №591ст від 30.06.2023 р. УДУНТ зарахував з 01 вересня 2023 р. студентом І-го курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю згідно до Додатку до Наказу по Формі №Н-1.03.2 ОСОБА_3 .
Наказом №592ст від 30.06.2023 р. УДУНТ встановив період здобуття освіти іноземному здобувачу вищої освіти ОСОБА_4 згідно Додатку по Формі №Н-1.03.4 до 31.01.2025 р. зі строком для виконання процедури вступної компанії та оформлення документів, що дають право на перебування на території України протягом навчання у 61 день. Строк, необхідний для вступу на наступний рівень освіти встановлено 90 днів.
Враховуючи наведене, вважає, що прийняте рішення Головним управлінням є передчасним та протиправним, оскільки воно прийнято без врахування всіх обставин, що мають значення.
Позивач вказує, що спірне рішення порушує його конституційні права, тому звернувся до суду із цією позовною заявою, для захисту своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню мотивуючи тим, що посвідка на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_4 скасована органом ДМС України, оскільки громадянин Тунісу ОСОБА_1 був відрахований зі складу студентів університету, у зв`язку із відрахуванням за наказом № 423 ос від 23.06.2023 року за закінченням навчання за освітньо-професійними програмами.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив таке.
У зв`язку із зарахуванням на навчання до медичного факультету в Дніпровському Державному медичному університеті позивачу було надано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_4 , строком дії до 25.07.2023 року.
Згідно до із матеріалами справи позивач вступив у 2017 році до Дніпровського державного медичного університету за освітньою програмою «Медицина».
Згідно копії витягу з наказу по Дніпровському державному медичному університету №423 ос від 23.06.2022 р. на підставі пункту першого частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту» та протоколів екзаменаційної комісії Дніпровського державного медичного університету Абіді Омар (Туніс), студента 6 курсу (медицина, 12 семестр 2022/2023) відрахований зі складу студентів, в зв`язку із закінченням навчання за освітньо-професійними програмами та отриманням диплому лікаря.
У подальшому, позивач, маючи на меті в подальшому стати Менеджером з управління лікувальним закладом на території своєї країни в Тунісі та займати посаду Головного лікаря, вирішив здобути другу вищу дипломовану освіту.
З цією метою, позивач звернувся до Дніпровського Державного медичного університету аби той погодив таке його навчання в Українському державному університеті науки і технологій (далі - УДУНТ).
Листом УДУНТ в адресу ректора ДДМУ професора ОСОБА_5 №19/123-13/1 перший проректор ОСОБА_6 зазначив, що навчальний заклад УДУНТ може прийняти на навчання на 2023/2024 навчального року до магістратури позивача на певних умовах, а саме: надання повного комплекту документів згідно наказу МОН України №1541 від 01.11.2013 p.; надання листа-згоди на навчання в університеті, надання Витягу з наказу про відрахування студента з ДДМУ, тощо.
Листом ДДМУ в адресу першого проректора УДУНТ №01-26/1515/23 від 23.06.2023 р. ДДМУ вказав, що не заперечує проти навчання в Українському державному університеті науки і технологій гр. Тунісу ОСОБА_1 (національний паспорт № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), надав витяг з Наказу що запитувалися УДУНТ та просив УДУНТ подати самостійно повний пакет документів до Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для вступу студента ОСОБА_1 аби переоформити посвідку на тимчасове проживання в Україні.
Наказом №591ст від 30.06.2023 р. УДУНТ зарахував з 01 вересня 2023 р. студентом І-го курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю згідно до Додатку до Наказу по Формі №Н-1.03.2 ОСОБА_3 .
Наказом №592ст від 30.06.2023 р. УДУНТ встановив період здобуття освіти іноземному здобувачу вищої освіти ОСОБА_4 згідно Додатку по Формі №Н-1.03.4 до 31.01.2025 р. зі строком для виконання процедури вступної компанії та оформлення документів, що дають право на перебування на території України протягом навчання у 61 день. Строк, необхідний для вступу на наступний рівень освіти встановлено 90 днів.
29.06.2023 року на адресу ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло клопотання Дніпропетровського Державного медичного університету в якому висловлено прохання скасувати посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_4 строком дії до 25.07.2023 року громадянину Тунісу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (нац.паспорт НОМЕР_1 ),який навчався в ДДМУ у зв`язку із відрахуванням за наказом № 423 ос від 23.06.2023 року за закінченням навчання за освітньо-професійними програмами,
Також у клопотанні було зазначено, що посвідку на тимчасове проживання в Україні, зазначений іноземний громадянин, не надав.
Встановлено, що у рішенні зазначено про те, що позивачу на підставі підпункту 2 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року № 322, скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_4 , та позивач особисто ознайомився із рішенням та отримав роз`яснення щодо підстав скасування посвідки 04.07.2023 року, про, що свідчить його особистий підпис у цьому рішенні.
Отже, згідно матеріалів справи надана позивачеві посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_4 , терміном дії до 25.07.2023 року, яка видавалась йому у зв`язку із навчанням у Дніпропетровському Державному медичному університеті, була скасована рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 04.07.2023 року, відповідно до положень пп. 2 п. 63 Порядку, оскільки 29.06.2023 року на адресу ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло клопотання від Дніпровського Державного медичного університету від 29.06.2023 № 1394 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачу, який навчався в ДДМУ та був відрахований наказом № 423 ос ос від 23.06.2023 р. у зв`язку із закінченням навчання.
Позивач вважає, що скасування посвідки на тимчасове проживання на території України порушує його права та інтереси, а тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон України № 3773-VI) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
За змістом статті 4 частини 13 Закону України № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.
Статтею 1 частиною 1 пунктом 18 Закону України № 3773-VI передбачено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Статтею 5 частиною 13 Закону України № 3773-VI встановлено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про відрахування з такого закладу.
Статтею 51 частиною 1 пунктом 4 Закону України № 3773-VI передбачено, що строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить у випадку, визначеному частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, - період навчання, який зазначається в документі, що підтверджує факт навчання в Україні.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Оскаржуване рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні за № НОМЕР_4 , терміном дії до 25.07.2023 року, яка видавалась позивачу у зв`язку із навчанням у Дніпропетровському Державному медичному університеті була скасована вказаним рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 04.07.2023 року, саме на підставі пп. 2 п. 63 Порядку, відповідно до якого, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони юридичної особи, через те, що 29.06.2023 року на адресу ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло клопотання від Дніпровського Державного медичного університету від 29.06.2023 року № 1394 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачу, який навчався в ДДМУ та був відрахований наказом № 423 ос від 23.06.2023 р., у зв`язку із закінченням навчання.
Слід вказати, що механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року (далі - Порядок № 322).
Пунктом 63 підпунктом 2 Порядку № 322 передбачено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони-юридичної особи.
За правилами пункту 64 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.
Отже, слід вказати, що отримавши відповідне клопотання приймаючої сторони та докази відрахування/закінчення, тощо позивача з навчального закладу відповідачем прийнято рішення щодо скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні за № НОМЕР_4 .
З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами позивача про те, що спірне рішення ухвалене за відсутності достатніх на те правових підстав, оскільки відповідачем надано достатні, достовірні та допустимі докази з урахуванням яких, суд дійшов до висновку, що орган ДМС під час його винесення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством.
Щодо доводів позивача, про те, що наказом №591ст від 30.06.2023 р. Український державний університет науки і технологій (УДУНТ) зарахував його з 01 вересня 2023 р. студентом 1-го курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю згідно до Додатку до Наказу по Формі №Н-1.03.2 ОСОБА_3 , слід зазначити про таке.
Згідно із матеріалами справи, наказом №591ст від 30.06.2023 р. УДУНТ зарахував з 01 вересня 2023 р. студентом 1-го курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю згідно до Додатку до Наказу по Формі №Н-1.03.2 ОСОБА_3 .
Наказом №592ст від 30.06.2023 р. УДУНТ встановив період здобуття освіти іноземному здобувачу вищої освіти Абіді Омару згідно Додатку по Формі №Н-1.03.4 до 31.01.2025 р. зі строком для виконання процедури вступної компанії та оформлення документів, що дають право на перебування на території України протягом навчання у 61 день. Строк, необхідний для вступу на наступний рівень освіти встановлено 90 днів.
Згідно листа № 19/128-13/1 від 04.07.2023р. на адресу начальника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, УДУНТ висловив клопотання щодо обміну посвідки на тимчасове проживання в України позивача на період навчання терміном до 01.05.2025р. з урахуванням часу, необхідного для забезпечення заходів щодо вступу вищезазначеного іноземця на наступний рівень навчання згідно умов прийому до ВНЗ та Листа Міністерства освіти та науки України №1/9-182 від 01.04.2014 року, у якому зазначено, що цей лист був направлений до Державної міграційної служби з роз`ясненням застосування постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251 "Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983".
Суд зазначає, що відповідно до пункту 3.1. підпункту 9 розділу ІІІ тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року № 681, право на отримання посвідки на тимчасове проживання мають, зокрема, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання.
Відповідно до статті 5 частини 13 Закону № 3773-VІ, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач поновившись на навчанні повинен звернутись із заявою та підтверджуючими документами до відповідного органу Державної міграційної служби для отримання нової посвідки на тимчасове проживання в Україні.
Однак, позивачем вказані дії, відповідно до положень чинного законодавства, здійснені так і не були, про що також і не заперечує сам позивач у своїй позовній заяві.
Щодо твердження позивача про те, що зобов`язанням (лист-клопотання) № 19/128-13/1 від 04.07.2023 р. в адресу начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області, Український державний університет науки і технологій висловив клопотання щодо обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні позивача на період навчання терміном до 01.05.2025 р. з урахуванням часу, необхідного для забезпечення заходів щодо вступу вищезазначеного іноземця, зокрема позивача, слід зазначити про таке.
Ухвалою суду від 25.07.2023 року у відповідача було витребувано, у тому числі, відомості/інформацію за наслідками розгляду вказаного клопотання за №19/128-13/1 від 04.07.2023 року/іншого запиту клопотання УДУНТ.
Таким чином, відповідачем ГУ ДМС у Дніпропетровській області таке клопотання від 04.07.2023 року не розглядалось, оскільки станом на день прийняття вказаного рішення до суб`єкта владних повноважень так і не надходило.
Позивачем не надано суду доказів на підтвердження відправлення та відповідно отримання відповідачем вказаного клопотання за № 19/128-13/1 від 04.07.2023р. Українського державного університету науки і технологій.
Інших доказів матеріали справи не містять.
Таким чином, судом встановлено, що вказане клопотання №19/128-13/1 від 04.07.2023 р. на адресу начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області стосовно позивача - не надходило та відповідно у передбаченому законом порядку не розглядалось.
Щодо доводів позивача, про те, що він 04.07.2023 р. звернувся з повним пакетом документів, у т.ч. з клопотаннями та згодами від двох вищих навчальних закладів (УДУНТ та ДДМУ), наказами про зарахування до УДУНТ, квитанцією про сплати адміністративної послуги та іншими документами що передбачені Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року №322 в переоформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, слід зазначити про таке.
Згідно із матеріалів справи, 04.07.2023 р. позивачу було вручено оскаржуване рішення про скасування посвідки, що також не спростовується учасниками справи.
Слід вказати, що чинним законодавством України не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України.
Як вже зазначалось вище, підпунктом 2 пункту 63 Порядку встановлено, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон).
Згідно діючого законодавства України, питання щодо оформлення та видачі посвідки на тимчасове проживання іноземцю, визначено Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, Затвердженого Постановою КМУ від 25 квітня 2018 року №322 (далі Порядок).
При звернені позивача з метою обміну посвідки (яка за нормами чинного законодавства підлягає скасуванню та вилученню) позивачу було повідомлено та роз`яснено, що його посвідка скасована і не підлягає обміну, а навпаки підлягає вилученню за законом України.
Інші доводи позивача, викладені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами позивача про те, що спірне рішення винесене за відсутності достатніх на те правових підстав, оскільки відповідачем надано достатні, достовірні та допустимі докази з урахуванням яких, суд дійшов до висновку, що орган ДМС під час його винесення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про обґрунтованість та правомірність спірного рішення.
Суд звертає увагу, що винесення оскаржуваного рішення жодним чином не перешкоджає повторному зверненню позивача із відповідною заявою для отримання посвідки на тимчасове проживання громадянину Тунісу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи, що позивач наразі згідно наказу Українського державного університету науки і технологій від 30.06.2023 року за №592ст, продовжує здійснювати здобуття освіти іноземним здобувачем вищої освіти та відповідно до наказу від 30.06.2023 року за №591ст є студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю згідно до Додатку до Наказу по Формі №Н-1.03.2 ОСОБА_3 .
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовну заяву громадянина Тунісу ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, слід залишити без задоволення.
Згідно з вимогами ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позову заяву громадянина Тунісу ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Позивач: громадянин Тунісу ОСОБА_1 (фактично проживає: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 04.08.2023 року.

Суддя В.В. Ільков