Справа № 300/2382/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" серпня 2023 р. справа № 300/2382/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про:
- визнання протиправними дій щодо встановлення щомісячного грошового утримання суддівської винагороди без урахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 1 день і стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 5 років 11 місяців 9 днів;
- зобов`язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 1 день і стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 5 років 11 місяців 9 днів;
- зобов`язання виплатити протиправно невиплачену суму щомісячного грошового утримання суддівської винагороди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 05.06.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці. Стаж його роботи на посаді судді, який дає право судді на відставку та одержання щомісячного грошового утримання складає 26 років 9 місяців 17 днів. У грудні 2022 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, включивши до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою навчання, та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), за результатами розгляду якої, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до стажу роботи ці періоди. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що грубо порушують його права як громадянина України та судді у відставці щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, його належного матеріального та соціального забезпечення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) (а.с. 22, 23).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву (а.с.28-31). Щодо заявлених позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що в Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області відсутні підстави для зарахування до стажу судді з якого нараховується відсоток довічного грошового утримання від суддівської винагороди стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половину строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету. В зв`язку із наведеним, вважає позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.05.2019, у зв`язку із поданням заяви про відставку, ОСОБА_1 , звільнено з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області.

З 05.06.2019 позивач перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області як одержувач щомісячного довічного грошового утримання. Згідно відзиву відповідачем зараховано страховий стаж позивача 37 років 6 місяців, в тому числі судді 26 років 9 місяців (а.с. 28-31).

19.12.2022 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив перерахувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці та призначити його з урахуванням безперервного стажу з 08.09.1986 і половини строку навчання у вищому навчальному закладі з урахуванням доплат та виплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. До заяви ним було додано копію архівної довідки вищого навчального закладу про строк навчання та копію трудової книжки (а.с. 17).

За наслідками розгляду заяви листом від 19.01.2023 відповідач повідомив позивача про те, що зарахування періоду роботи з 08.09.1986 по 26.03.1988 в Івано-Франківській фабриці художніх виробів імені Рози Люксембург на посаді юрисконсульта, 28.03.1988 по 18.08.1992 в Івано-Франківському міськвиконкомі на посаді завідувача відділу обліку та розподілу житла та періоду навчання з 01.09.1981 по 25.06.1986 у Львівському державному університеті імені І.Франка (денна форма навчання) до стажу роботи на посаді судді, законом не передбачено, а зараховано до загального стажу роботи.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно архівної довідки №427-А від 27.10.2009, позивач з 25.08.1981 по 26.06.1986 навчався на денній формі навчання на юридичному факультеті Львівського національного університету імені Івана Франка (а.с.9).

Відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 у період з 08.09.1986 по 26.03.1988 перебував на посаді старшого юрисконсульта у Івано-Франківській фабриці художніх виробів імені Рози Люксембург, у період з 28.03.1988 по 18.08.1992 працював на посадах заступника завідувача відділу, завідувача відділу Івано-Франківського міськвиконкому (а.с. 10-16).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 19.08.1992 призначений на посаду арбітра Арбітражного суду Івано-Франківської області.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У статті 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частинами першою, третьою статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 такого Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Згідно з ч.1 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У подальшому Законом України від 12.07.2018 р. №2509-VIII ст.137 Закону №1402-VIII було доповнено положенням про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

Отже, на підставі вищезазначених норм до стажу позивача на посаді судді підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому юридичних навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день).

Частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (зі змінами, внесеними Законом від 12 липня 2018 року № 2509-VIII) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду арбітра діяв Закон України "Про арбітражний суд" від 04.06.1991, згідно частини 5 статті 20 якого на посаду арбітра арбітражного суду Республіки Крим, арбітражних судів областей та м. Києва призначається особа, яка досягла на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю, як правило, не менше трьох років.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, додатково 3 років стажу (досвіду роботи) професійної діяльності у сфері права.

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, на юридичному факультеті, та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, слід визнати протиправним. Такі дії відповідача мали наслідком неправомірне зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при його перерахунку.

Отже, до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді (26 років 9 місяців 17 днів), половину строку навчання у вищому учбовому закладі (2 роки 5 місяців 1 день), стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді (3 роки), що в сукупності складає 32 роки 2 місяці 18 днів.

Зважаючи на це, відповідач повинен при кожному наступному перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці позивача враховувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому учбовому закладі (2 роки 5 місяців 1 день), та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді (3 роки).

При цьому є помилковим твердження позивача щодо необхідності врахування до стажу роботи стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді тривалістю 5 років 11 місяців, оскільки зазначена позивачем тривалість стажу, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді не відповідає встановленому законом, а саме три роки.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Підсумовуючи все вищевикладене та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, який має бути ефективним та виключати подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання з 25.08.1981 по 26.06.1986 у вищому навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день) та 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді.

Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому навчальному закладі з 25.08.1981 по 26.06.1986 (2 роки 5 місяців 1 день) та 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді, визначивши стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 32 роки 2 місяці 18 днів та зобов`язати здійснити з 01.01.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 32 роки 2 місяці 18 днів, з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3000,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання з 25.08.1981 по 26.06.1986 у вищому навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день) та 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому навчальному закладі з 25.08.1981 по 26.06.1986 (2 роки 5 місяців 1 день) та 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді, визначивши стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 32 роки 2 місяці 18 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи із стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 32 роки 2 місяці 18 днів, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2021.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.