Справа № 300/786/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" серпня 2023 р. справа № 300/786/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Гавриш Оксани Юріївни про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Гавриш Оксани Юріївни (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023, що складений старшим інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУ НП в області старшим лейтенантом Гавриш О.Ю.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.02.2023 старшим інспектором Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Гавриш Оксани Юріївни безпідставно складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023, згідно якого ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 у період з 21 години 30 хвилин 21.02.2023 по 21 години 30 хвилин 24.02.2023. Підставою для винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023 слугувала заява колишньої дружини позивача ОСОБА_2 про вчинення 21.02.2023 ОСОБА_1 психологічного домашнього насильства відносно неї. Позивач заперечив вчинення будь-яких проявів насильства щодо ОСОБА_2 , а терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023 не містить жодного доказу в підтвердження вжиття заходів старшим інспектором Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 для здійснення перевірки інформації щодо наявності підстав для винесення термінового заборонного припису. Так, терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023 винесений лише на підставі обставин, що наведені у заяві ОСОБА_2 , за відсутності будь-яких доказів існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю ОСОБА_2 , що є обов`язковою передумовою для вжиття такого заходу, як винесення термінового заборонного припису. За вказаних обставин, позивач вважає, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою від 06.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
20.03.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 17.03.2023 № 133/108/26/01-23 на позовну заяву. У відзиві представник відповідача заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача вказав, що 21.02.2023 до Івано-Франківського районного управління поліції надійшло звернення від ОСОБА_2 з приводу неправомірних дій ОСОБА_1 , які мають характер домашнього насильства психологічного характеру. Під час проведення перевірки зазначеного факту з позивачем було проведено профілактичну бесіду та згідно оцінки ризиків винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023 строком на три доби із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Представник відповідача повідомив, що інспектор Гавриш О.Ю. при винесенні термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023 з`ясувала всі обставини, оцінила можливі ризики відповідно до встановленої процедури та форми. При цьому, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.08.2018 № 654 передбачено, що якщо рівень небезпеки низький або середній терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. Представник відповідача надав суду також матеріали попереднього домашнього насильства, вчинене позивачем 14.02.2023. За вказаних обставин, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 27-51).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
21.02.2023 до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надійшло звернення ОСОБА_2 з приводу неправомірних дій ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_2 повідомила, що 21.02.2023 близько 20:30 год. за адресою проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неї, обзивав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.
Старшим інспектором Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Гавриш О.Ю. проведено перевірку вказаного звернення та профілактичну бесіду з ОСОБА_1 ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_2 викликає працівників безпідставно (а.с. 47).
Старшим інспектором Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 проведено оцінку ризиків вчинення домашнього насильства за відповідною формою, згідно якої визначено рівень небезпеки «низький» (а.с. 41).
У зв`язку зі скоєнням ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , старшим інспектором Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 у винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023 строком на три доби з 21:30 год. 21.02.2023 до 21:30 год. 24.02.2023 із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023 містить підпис ОСОБА_1 та зауваження позивача, що він не згідний з цим приписом (а.с. 40).
Вважаючи протиправним терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023, що складений старшим інспектором Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому просить такий прпипис серії АА № 300594 від 21.02.2023 скасувати.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та мотивами щодо їх застосування до спірних правовідносин:
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" №2229 від 07.12.2017 (далі - Закон № 2229).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону № 2229 домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону №2229 визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з пунктом 16 частини першої статті 1 Закону № 2229 терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення, домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Частиною другою статті 3 Закону № 2229 передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.
Основні засади запобігання та протидії домашньому насильству визначені статею 4 Закону № 2229.
Так, відповідно до частини першої вказаної статті діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується на таких засадах:
1) гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини;
2) належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;
3) врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;
4) визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства;
5) повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;
6) конфіденційність інформації про постраждалих осіб та осіб, які повідомили про вчинення домашнього насильства;
7) добровільність отримання допомоги постраждалими особами, крім дітей та недієздатних осіб;
8) врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку;
9) ефективна взаємодія суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, з громадськими об`єднаннями, неурядовими організаціями, медіа та іншими заінтересованими особами.
Повноваження уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству визначені статтею 10 Закону №2229.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону №2229 до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать:
1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них;
2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України;
3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися;
4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників;
5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством;
6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії;
7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством;
8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону;
9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Частиною другою статті 10 Закону № 2229 визначено, що уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків.
З огляду на вищевказані положення Закону № 2229 старший інспектор Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 наділена владними управлінськими функціями щодо розгляду поданих згідно з Законом №2229 заяв та вжиття, за наслідком їх розгляду, відповідних заходів.
Відповідно до статті 24 Закону № 2229 терміновий заборонний припис стосовно кривдника є одним із спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.
Підстави та порядок винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника регламентовано статтею 25 Закону № 2229:
1. Терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
2. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:
1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;
2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;
3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
3. Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.
Працівники уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України можуть у встановленому законом порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо терміновий заборонний припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити.
4. Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.
5. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.
6. Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.
7. Дія термінового заборонного припису припиняється у разі застосування до кривдника судом адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту або обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні.
8. Кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.
9. Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.
10. Терміновий заборонний припис не може містити заходів, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, якщо кривдником є особа, яка на день винесення припису не досягла вісімнадцятирічного віку та має спільне місце проживання (перебування) з постраждалою особою.
11. Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку визначено, що припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.
При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності) (пункт 5 розділу ІІ цього Порядку).
Правила заповнення припису визначені в пункті 10 розділу ІІ Порядку, згідно якого у рядку «у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства» - зазначається форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення.
Як встановлено судом вище, старшим інспектором Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Гавриш О.Ю. складено терміновий заборонний припис серії АА № 300594 від 21.02.2023 стосовно кривдника - позивача у справі, у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_2 .
На підтвердження обґрунтованості таких дій відповідачем долучено копії: пояснення ОСОБА_2 від 21.02.2023 (а.с. 37); пояснення ОСОБА_1 від 21.02.2023 (а.с. 38); пояснення ОСОБА_4 (а.с. 39); форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 21.02.2023 (а.с. 41); термінового заборонного припису серії АА № 300594 від 21.02.2023 (а.с. 40); протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.02.2023 (а.с. 36); протокол про адміністративне правопорушення від 21.02.2023 (а.с. 49), довідки № 832 від 25.02.2023 (а.с. 35); рапорта від 25.02.2023 (а.с. 42).
Що стосується характеру конфлікту, який виник 21.02.2023, та наявності підстав для винесення термінового заборонного припису серії АА № 300594 від 21.02.2023, то суд звертає увагу на таке.
Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.
Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.
Так, процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13.03.2019 № 369/180 (далі Порядок № 369/180), згідно пунктів 4, 5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства.
Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до пунктів 2 і 3 розділу ІІ Порядку № 369/180, за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.
Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).
Згідно з пунктом 6 Порядку № 369/180, дві відповіді "Так" на запитання з № 1 - 6 та на будь-яку кількість запитань з №7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.
Відповідь "Так" на одне запитання з № 1 - 6 та на щонайменше сім і більше запитань з №7 - 27 або жодної відповіді на запитання з №1 - 6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.
Відповідь "Так" на одне запитання з № 1 - 6 та на не більше ніж шість запитань з №7 - 27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.
Якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді / Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.
Пунктом 7 Порядку № 369/180 визначено, що залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Як вбачається з Форми оцінки вчинення домашнього насильства від 21.02.2023, яка є в матеріалах справи, відповідач оцінив рівень безпеки постраждалої особи ОСОБА_2 , як низький.
Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно з вказаними положеннями Порядку №369/180, низький рівень безпеки постраждалої особи не виключає можливості винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
Це пов`язано з тим, що саме поліцейський, який перебуває на місці виникнення події, за результатом спілкування зі всіма учасниками конфлікту, може об`єктивно оцінювати ситуацію та, як наслідок, прийняти належне в цій ситуації рішення.
В спірному випадку, встановивши рівень небезпеки постраждалої особи як низький відповідач на власний розсуд вирішив скласти терміновий припис, таким чином реалізуваваши свої дискреційні повноваження.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
З урахуванням тих обставин, що колишнє подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у стані конфлікту щодо користування та розпорядження спільним майном, наявності заяв обох сторін конфлікту щодо вчинення протиправних дій одного щодо іншого, відібрані пояснення учасників конфлікту, суд дійшов висновку, що поліцейський старший інспектор СПДН відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 діяла безсторонньо, добросовісно та розсудливо, а відтак правомірно застосував надане їй дискреційне повноваження, склавши терміновий заборонний припис серії АА № 300594 від 21.02.2023.
Суд звертає увагу на те, що з огляду на положення Закону № 2229-VIII, Порядку № 654 та Порядку № 369/180, терміновий заборонний припис є найлегшим спеціальним заходом щодо протидії домашньому насильству, в порівнянні з обмежувальним приписом стосовно кривдника, взяттям на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи, направленням кривдника на проходження програми для кривдників.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що його пояснення відповідачем не взято до уваги, то суд звертає увагу на те, що такі пояснення містяться в матеріалах, які слугували підставами для винесення термінового заборонного припису серії АА № 300594 від 21.02.2023. Окрім цього, в спірному приписі серії АА № 300594 від 21.02.2023 містяться зауваження ОСОБА_1 , що він не згідний з приписом, насильства не вчиняв. Таким чином, поясненням ОСОБА_1 була надана оцінка відповідачем в сукупності з іншими доказами, які слугували підставами для винесення термінового заборонного припису серії АА № 300594 від 21.02.2023.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Саме в частині другій вказаної Статті закріплено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці Європейського суду з прав людини. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії - принципи, оскільки вони ґрунтуються на положеннях Європейської конвенції з прав людини, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, і в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Щодо конкретних обставин цієї адміністративної справи, то для суду важливе значення має факт вчинення дій та прийняття рішень старшим інспектором Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Гавриш О.Ю. за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 21.02.2023 про вчинення домашнього насильства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також судом не встановлено порушення вказаною посадовою особою відповідача інших критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, викладених в частині другій статті 2 КАС України.
Суд також звертає увагу на те, що згідно із частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
З огляду на викладене, вирішуючи спірні правовідносини, суд повинен пересвідчитись у наявності в особи, яка звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним.
Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові.
Окрім цього, суд вказує, що в абзаці четвертому пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 року №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акту індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.
Судом встановлено, що терміновий заборонний припис винесений строком на 3 доби з з 21:30 год. 21.02.2023 до 21:30 год. 24.02.2023. З позовом щодо скасування такого припису ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 01.03.2023.
Також суд звертає увагу на те, що позивач не подавав заяв про забезпечення позову в період дії спірного припису ще до пред`явлення до суду позову у спосіб зупинення дії заборонного припису серії АА № 300594 від 21.02.2023.
В розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, на час звернення позивача до суду з цим позовом заборонний припис як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням і спливом часу, на який він виносився, тобто він вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим, не потребує додаткового скасування у судовому порядку, оскільки навіть ймовірне наступне його скасування не може призвести до відновлення попереднього стану. Тобто такий спосіб захисту, за обставин цієї справи та строків звернення до суду з позовом, не можна вважати ефективним.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого інспектора Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Гавриш Оксани Юріївни про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023.
Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподілялися.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого інспектора Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Гавриш Оксани Юріївни про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 300594 від 21.02.2023.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Старший інспектор Сектору протидії домашньому насильству Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції Гавриш Оксана Юріївна, ідентифікаційний код 40108798, вулиця Української Перемоги, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.