Справа № 580/2256/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2256/23 Головуючий у І інстанції - Паламар П.Г.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Василенка О.М., Оксененка О.М.,

при секретарі: Височанській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Київський машинобудівний завод» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Київський машинобудівний завод» до Драбівського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «Перший Київський машинобудівний завод» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Драбівського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій, з урахуванням ухвали від 19 квітня 2023 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, просить:

- визнати бездіяльність Драбівського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невиконання виконавчих документів Стягувача та не закінчення зведеного виконавчого провадження № 59680285 від 30.07.2019 неправомірною;

- зобов`язати Відповідача видати постанову про закінчення зведеного виконавчого провадження № 59680285 від 30.07.2019.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на те, що в межах зведеного виконавчого провадження № 59680285 здійснено продаж майна Акціонерного товариства «Перший Київський машинобудівний завод» та проведено державну реєстрацію права власності за новим його власником. Сума коштів, перерахована за придбане арештоване майно на депозитний рахунок Відповідача, проте в порушення ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» жодних виконавчих дій останнім вчинено не було. Позивач наполягає, що виконавче провадження підлягає закінченню в силу вимог ч. 9 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Акціонерне товариство «Перший Київський машинобудівний завод» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Перший Київський машинобудівний завод» посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Згідно з ч. 7 ст. 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Драбівському відділі державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження ВП № 59680285, Боржником у якому є Акціонерне товариство «Перший Київський машинобудівний завод» та до складу якого входять виконавчі провадження:

- № 59445526 від 02.07.2019 про стягнення з AT «Перший Київський машинобудівний завод» на користь ГУ ДФС у м. Києві заборгованості зі сплати єдиного внеску на суму 349 611,18 грн;

- № 59662821 від 26.07.2019 про стягнення з АТ «Перший Київський машинобудівний завод» на користь ГУ ДФС у м. Києві заборгованості зі сплати єдиного внеску на суму 114 784,17 грн;

- № 59663059 від 26.07.2019 про стягнення з AT «Перший Київський машинобудівний завод» на користь ГУ ДФС у м. Києві заборгованості зі сплати єдиного внеску на суму 9 270 832,69 грн;

- № 59662942 від 26.07.2019 про стягнення з АТ «Перший Київський машинобудівний завод» на користь ГУ ДФС у м. Києві заборгованості зі сплати єдиного внеску на суму 3 288 761,44 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням ВП № 59680285 становить 13 023 989,48 грн.

05 вересня 2019 року Відповідачем направлено директору Черкаської філії ДП «СЕТАМ» заявку за вих. № 9456/15.10-36 щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

07.10.2019 в межах зведеного виконавчого провадження № 59680285 відбулися торги лоту - нежитлових будівель загальною площею 6 399,20 кв.м. за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 49/2, що складаються зі складу двигунів літ. «Т» загальною площею 474,80 кв.м., західної прохідної загальною площею 1 024,60 кв.м., цеху № 14 загальною площею 2 354,80 кв.м., кисневої газової станції загальною площею 392,50 кв.м., корпусу № 10 цеху № 9 загальною площею 2 152,50 кв.м.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 07.10.2019 за № 435906 переможцем аукціону за лотом № 373526 визначено учасника № 13. Стартова ціна та ціна продажу лоту складає 23 544 100,00 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 10.10.2019 відбулась реєстрація права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроміл Дистрибьюшн» на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 49/2.

Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Сетам», Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроміл Дистрибьюшн» про визнання недійсними результатів електронних торгів від 07.10.2019 з продажу лоту № 435906 - нежитлові будівлі загальною площею 6 399, 20 кв.м., що складаються зі складу двигунів літера «Т», загальною площею 474, 80 кв.м., західної прохідної загальною площею 1 024, 60 кв.м., цеху № 14 загальною площею 2 354, 80 кв.м., кисневої газової станції загальною площею 392, 50 кв.м., корпус № 10 цеху № 9 загальною площею 2 152, 50 кв.м., що знаходиться у місті Києві по проспекту Перемоги, будинок 49/2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21 січня 2020 року у справі № 910/14680/19 у задоволенні позову Фонду державного майна України відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/14680/19 від 22 липня 2020 року апеляційні скарги Фонду державного майна України та Заступника Генерального прокурора задоволено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21 січня 2020 року у справі № 910/14680/19 скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано недійсними результати електронних торгів від 07.10.2019 з продажу лоту № 435906 - нежитлові будівлі загальною площею 6 399,20 кв.м., що складаються зі складу двигунів літера "Т", загальною площею 474,80 кв.м., західної прохідної загальною площею 1 024,60 кв.м., цеху № 14 загальною площею 2 354,80 кв.м., кисневої газової станції загальною площею 392,50 кв.м., корпус № 10 цеху № 9 загальною площею 2 152,50 кв.м., що знаходиться у місті Києві по проспекту Перемоги, будинок 49/2.

Колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/14680/19 встановлено недійсність правочину щодо відчуження майна (укладання договору купівлі-продажу на електронних торгах, на яке звернуто стягнення), у зв`язку з невідповідністю змісту правочину Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

06 лютого 2023 року Позивач звернувся до Відповідача щодо закінчення зведеного виконавчого провадження ВП № 59680285, та перерахунку коштів з депозитного рахунку Виконавчої служби на погашення заборгованості.

Листом від 02.03.2023 № 4152/20.6-44 Відповідачем повідомлено Позивача, що підстав для перерахування коштів не має.

Вважаючи бездіяльність Відповідача щодо невиконання виконавчих документів Стягувача та не закінчення зведеного виконавчого провадження № 59680285 від 30.07.2019 протиправною, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено фактичного виконання виконавчого документа та як наслідок підстав для закінчення виконавчого провадження.

Також судом першої інстанції вказано, що мотивами для закінчення виконавчого провадження Позивач вважає наявність грошових коштів у органі ДВС одержаних від реалізації майна Боржника та не перерахованих в наслідок погашення боргу.

Проте, питання перерахунку грошових коштів одержаних від реалізації майна Боржника не досліджується в даній адміністративній справі.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги вказує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі ст. 10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами 1, 2 статті 18 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 5 статті 18 Закону № 1404-VІІІ під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до пункту 9 частини 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. (ч. 2 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, грошові кошти на рахунки Стягувача (ГУ ДФС у м. Києві) не надходили.

Таким чином, будь-які докази фактичного виконання виконавчих документів за зведеним виконавчим провадженням № 59680285 в матеріалах справи відсутні та Сторонами не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів Позивача, викладених в апеляційній скарзі щодо закінчення виконавчого провадження, оскільки у Відповідача наявні грошові кошти, одержані від реалізації майна Боржника та не перераховані в рахунок погашення боргу, колегією суддів встановлено наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону № 1404-VIII грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 47 Закону № 1404-VIII стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

У разі якщо стягнуті з боржника грошові кошти не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових коштів.

Проте, як вірно вказав суд першої інстанції, питання перерахунку грошових коштів одержаних від реалізації майна Боржника (Позивача) в даній адміністративній справі не досліджується.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Акціонерного товариства «Перший Київський машинобудівний завод», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Київський машинобудівний завод» залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

О.М. Оксененко