Справа № 420/12172/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до стажу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у Харківському юридичному інституті, роботи на посаді стажера Каховського районного народного суду Херсонської області та консультанта Каховського районного народного суду Херсонської області, та щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням даного стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1990, що становить 01 рік 11 місяців; роботу на посаді стажера судді Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 01.08.1990 по 24.03.1992року (тривалість стажу 1 рік 07 місяців 24 дні); роботу на посаді консультанта Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 25.03.1992 по 31.01.1993 (тривалість стажу 10 місяців 07 днів). Всього визначити загальний стаж на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання 34 роки 05 місяців 22 дні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу в об`ємі повних 34 роки, у тому числі з урахуванням половини строку навчання у Харківському юридичному інституті - 01 рік 11 місяців, стажу роботи на посаді стажера судді Каховського районного народного суду Херсонської області - 1 рік 07 місяців 24 дні. стажу роботи на посаді консультанта Каховського районного народного суду Херсонської області - 10 місяців 07 днів у розмірі 78 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок здійснити з 22.02.2023 року. Виплати здійснити з урахуванням вже виплачених сум.

Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Рішенням Вищої ради правосуддя № 55/0/15-23 від 16 лютого 2023 року позивача під час здійснення правосуддя в Одеському апеляційному суді в порядку відрядження звільнено з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (наказ Одеського апеляційного суду № 25-ос від 20 лютого 2023 року). 22 лютого 2023 року до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем тимчасового перебування як внутрішньо переміщеної особи позивачем подано заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Проте, рішенням № 42 від 10.03.2023 року при фактичному стажу роботи безпосередньо на посаді судді 30 років 19 днів зараховано лише частину такого стажу - 29 років 10 місяців 28 днів, у відповідності до якого вирахувано довічне грошове утримання у розмірі 68 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, при розрахунку стажу до нього не було включено половину строку навчання та робота на посаді стажера суду та консультанта суду. Неврахування вказаних періодів прямо впливає на визначення розміру довічного грошового утримання судді та порушує право позивача на її отримання у належному розмірі.

Вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 31.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

05.06.2023 року (вх.№ЕП/20855/23) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідачем зазначено, що ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено чіткий перелік підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді, який є вичерпним і не містить посилань зарахування до стажу роботи періодів, визначених прохальною частиною позовної заяви.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до п. 3 ст. 142 розділу Х Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. Частиною 2 п. 25 Прикінцевих положень Закону №1402 передбачено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного закону. Страховий стаж позивача на посаді судді складає 30 років. Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача відповідно до чинних норм законодавства складає 70 % суддівської винагороди. Враховуючи вищевикладене, відсутні законні підстави для здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 78%

Отже зв`язку з тим, що чинним законодавством не передбачено право на зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів, зазначених позивачем, відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні такого стажу до стажу роботи на посаді судді, діяв в межах чинного законодавства, а відтак немає підстав для визнання таких дій Головного управління протиправними.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вищої ради правосуддя № 55/0/15-23 від 16 лютого 2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Одеського апеляційного суду №25-ос від 20.02.2023 року позивача відраховано зі штату суду з посади судді.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж ОСОБА_1 становить 34 роки 05 місяців 22 дня, безпосередньо на посаді судді 30 років 19 днів, з яких :

- навчання у Харківському юридичному інституті у період з 01.09.1986 по 30.06.1990 (тривалість стажу 1 рік 11 місяців);

- стажер Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 01.08.1990 по 24.03.1992 (тривалість стажу 1 рік 07 місяців 24 дні);

- консультант Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 25.03.1992 по 31.01.1993 (тривалість стажу 10 місяців 07 днів);

- народний суддя Каховського районного народного суду, суддя місцевого Каховського районного суду Херсонської області, в тому числі суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області у період з 01.02.1993 по 06.01.2006 (тривалість стажу 12 років 11 місяців 06 днів);

- суддя апеляційного суду Херсонської області з 10.01,2006 року по 01.10.2018 (тривалість стажу 12 років 08 місяців 22 дня);

- суддя Херсонського апеляційного суду з 02.10.2018 по 21.08.2022 (тривалість стажу 03 роки 10 місяців 20 днів);

- суддя Одеського апеляційного суду з 22.08.2022 по 21.02.2023 року (тривалість стажу 05 місяців 27 днів).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Як вбачається з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку до стажу судді, який дає право на відставку, зараховано половину строку навчання у Харківському юридичному інституті у період з 01.09.1986 по 30.06.1990 (тривалість стажу 1 рік 11 місяців). Відповідно до копії трудової книжки позивача, остання займала посаду стажера судді Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 01.08.1990 по 24.03.1992 (тривалість стажу 1 рік 07 місяців 24 дні) та консультанта Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 25.03.1992 по 31.01.1993 (тривалість стажу 10 місяців 07 днів).

Однак, зазначені періоди при розрахунку довічного грошового утримання судді не зараховані до стажу роботи на посаді судді.

Позивач звернулася до відповідача із заявою від 22.03.2023 року про перерахунок як стажу судді, так і щомісячного довічного утримання, в якій просила зокрема, обґрунтувати підстави не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці наведених вище періодів.

Відповідач листом від 26.04.2023 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку та зазначив, що розрахунок стажу відповідає вимогам чинного законодавства.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно абзацу 2 ч. 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Указом Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", який у статті 1 (стаття втратила чинність з 20 березня 2008 року), передбачав, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, вказаними вище положеннями передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, календарний період проходження строкової військової служби, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, а також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.

Судом встановлено, що відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді зараховано виключно періоди роботи суддею.

Разом з тим, відповідно до наданих доказів в справі позивач у період з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року навчалася у Харківському юридичному інституті на денній формі навчання. У довідці про стаж, виданої для пред`явлення до пенсійного органу для призначення довічного утримання судді у відставці зазнаено про врахування стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у Харківському юридичному інституті.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 10 років, то до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, враховується період половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі.

Вказані висновки узгоджються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.04.2021 року у справі №344/5707/19, від 14.05.2021 року у справі №592/3354/17.

Отже, відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті (1 рік 11 місяців), не відповідає вимогам чинного законодавства, яке регулює питання визначення стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання судді, а тому є протиправною.

Щодо зарахування періоду роботи позивача стажером судді Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 01.08.1990 по 24.03.1992 (тривалість стажу 1 рік 07 місяців 24 дні) та консультантом Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 25.03.1992 по 31.01.1993 (тривалість стажу 10 місяців 07 днів) до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судом встанолено наступне.

За правилами ч. 1 ст. 116 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі ЗУ «Про судоустрій і статус суддів») суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст. 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» стаж роботи на посаді судді визначається згідно зі статтею 137 цього ж Закону.

Відповідно до ст. 137 Закону №1402-VIII у первісній редакції 2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховувалась лише робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосудця, Вищої ради юстиції. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, Законом України від 12.07.2018 №2509-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», ст. 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Отже, з дати набрання чинності Законом №2509-VІІІ, тобто з 05.08.2018 року, законодавець встановив нові правила обчислення стажу роботи на посаді судді, згідно з якими до суддівського стажу також зараховується період роботи у сфері права, вимога щодо якого була необхідною для призначення (обрання) особи на посаду судді вперше в силу вимог закону, який діяв на момент такого призначення (обрання).

Системний аналіз наведених норм доводить, що положення ст. 137 та абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачають, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 року у справі №9901/805/18 зазначено, що внесені до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зміни дозволяють зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення особи на посаду судді.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 Закону СРСР «Про статус суддів в СРСР» від 04.08.1989 року №328-1 (чинний на момент призначення позивача суддею вперше), народним суддею міг бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, мав вищу юридичну освіту і стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний іспит.

Таким чином, на момент призначення позивача суддею для зайняття такої посади поряд з іншим необхідним була наявність стажу роботи в галузі права не менш як два роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.08.1990 року призначена на посаду стажера Каховського районного народного суду, з 25.03.1992 року переведена на посаду консультанта цього суду, в подальшому саме з цієї посади обрана на посаду судці.

Так, судом встановлено, що при призначенні пенсії позивачу враховано лише стаж роботи на посаді судді та не зараховано до стажу роботи стажером судді Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 01.08.1990 по 24.03.1992 (тривалість стажу 1 рік 07 місяців 24 дні) та консультантом Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 25.03.1992 по 31.01.1993 (тривалість стажу 10 місяців 07 днів).

Відповідач при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача безпідставно не зараховав вказані вище періоди до стажу роботи на посаді судді.

При визначенні періодів трудової діяльності, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, відповідачем не враховано положення абзацу 4 пункту 24 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ, яким регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивач був призначений (обраний) на посаду до набрання чинності Законом № 1402-VIIІ, а тому норми Закону № 1402-VIIІ, щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді до позивача застосовуватись не можуть.

Не зарахування певних періодів до стажу роботи на посаді судді позивача у випадку спірних правовідносин свідчить про протиправність дій органу Пенсійного фонду в частині невиконання покладених на нього обов`язків щодо правомірного та обґрунтованого визначення стажу роботи на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно, враховуючи вказане, до розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, необхідно зарахувати роботу стажером судді Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 01.08.1990 по 24.03.1992 (тривалість стажу 1 рік 07 місяців 24 дні) та консультантом Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 25.03.1992 по 31.01.1993 (тривалість стажу 10 місяців 07 днів).

За таких обставин, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування позивачу до стажу роботи судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання вказаних періодів стажу роботи (професійної діяльності) у сфері права є протиправними, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вдповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунку стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці, наданим Одеським апеляційним судом, загальний стаж судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового судді у відставці, становить 34 роки 05 місяців 22 дня.

Отже, з урахуванням викладеного, позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці має зараховуватися повних 34 роки.

Виходячи з цього стажу роботи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до вимог ч.3 ст.142 Закону України №1402 VIII має обраховуватися і складати 78 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, виходячи з розміру 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку стажу роботи на посаді судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1990, що становить 01 рік 11 місяців; роботу на посаді стажера судді Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 01.08.1990 по 24.03.1992року (тривалість стажу 1 рік 07 місяців 24 дні); роботу на посаді консультанта Каховського районного народного суду Херсонської області у період з 25.03.1992 по 31.01.1993 (тривалість стажу 10 місяців 07 днів).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 34 років, у тому числі з урахуванням половини строку навчання у Харківському юридичному інституті - 01 рік 11 місяців, стажу роботи на посаді стажера судді Каховського районного народного суду Херсонської області - 1 рік 07 місяців 24 дні, стажу роботи на посаді консультанта Каховського районного народного суду Херсонської області - 10 місяців 07 днів у розмірі 78 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.