Справа № 420/7298/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7298/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення №8 від 19.09.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фону України в Одеській області повторно розглянути заяву від 12.09.2022 року про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу періоди: навчання з 01.09.1978 року по 17.07.1981 рік згідно диплому НОМЕР_1 від 20.07.1981 року; отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства з 11.03.1997 року по 31.12.2001 рік; з 15.07.1981 року по 05.06.1982 рік; період з 27.07.1982 р. по 26.01.1987 рік; період з 27.01.1987 р по 24.11.1983 рік; період з 02.12.1989 року по 29.03.1991 року; період з 1.04.1991 року по 20.11.1992 рік; період з 04.01.1993 року по 29.06.1993 рік; період з 27.08.1993 року по 14.03.1995 рік; період з 23.03.1995 року по 02.09.1996 рік; період з 23.05.2007 року по 18.09.2011 рік; період з 19.12.2011 рік по 20.04.2012 рік; період з 22.05.2012 по 05.03.2017 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії, надавши необхідний перелік документів.

Проте, рішенням від 19.09.2022 року №8 позивачці відмовлено в призначені пенсії за віком. Відмова у призначенні пенсії вмотивована тим, що згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний вік становить 60 років, страховий стаж - 29 років, а страховий стаж позивачки, згідно розрахунку відповідача, складає 16 років 01 місяць 20 днів.

При цьому, до вказаного періоду не було включено періоди трудової діяльності, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 08.06.1982 року та період навчання згідно Диплому НОМЕР_1 від 20.07.1981 року, оскільки на думку відповідача не прослідковується зміна прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », в поданих документах відсутнє свідоцтво про шлюб. Також не врахований період отримання допомоги по Догляду за інвалідом з дитинства з 11.03.1997 року по 31.12.2001 року, згідно довідки від 12.09.2022 року №1102, так як даний період необхідно підтвердити актом обстеження та довідкою про перебування дитини на інвалідності.

Як зазначає позивач, відповідач не зарахував наступні роки стажу відповідно до трудової книжки, не повідомивши підстав не зарахування, а саме:

з 15.07.1981 по 05.06.1982 рр.;

з 27.07.1982 по 26.01.1987 рр.;

з 27.01.1987 по 24.11.1983 рр.;

з 02.12.1989 по 29.03.1991 рр.;

з 01.04.1991 по 20.11.1992 рр.;

з 04.01.1993 по 29.06.1993 рр.;

з 27.08.1993 по 14.03.1995 рр.;

з 23.03.1995 по 02.09.1996 рр.;

з 23.05.2007 по 18.09.2011 рр.;

з 19.12.2011 по 20.04.2012 рр.;

з 22.05.2012 по 05.03.2017 рр.

Не погоджуючись із рішенням органу ПФУ про відмову в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду з даним позовом, та просить також зарахувати до її страхового стажу вищевказані періоди навчання, догляду за інвалідом з дитинства та роботи.

Щодо підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », позивачка вказує, що у її паспорті є штамп про укладення шлюбу з ОСОБА_4 , де зазначено дату вступу у шлюб 16.06.1983 року у м. Баку, також присутній штамп про укладення шлюбу й у паспорті чоловіка, який надано відповідачу; у копіях свідоцтв про народження дітей позивачка записана матір`ю, а батьком ОСОБА_4 . Трудова книга заповнена спочатку на прізвище « ОСОБА_2 », а у зв`язку зі шлюбом та зміною прізвища та отримання паспорту на прізвище « ОСОБА_3 » було внесено нове прізвище - « ОСОБА_3 ». Позивачка зазначила, що свідоцтво про шлюб втрачено, а поновити його не має можливості оскільки реєстрація шлюбу була проведена у 1983 році у м. Баку (Азербайджан).

Як зазначено у позові, записом № 1 у трудовій книжці підтверджено навчання позивачки та диплом НОМЕР_1 .

Щодо підтвердження періоду з 11.03.1997 року по 31.12.2001 року є запис в трудовій книжці № 18 Біляївського Управління праці та соціального захисту населення, згідно якого відповідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час догляду за дитиною-інвалідом з 11.03.1997 року по 31.12.2001 рік зараховується в загальний трудовий стаж. Крім того, додатково в підтвердження даної інформації відповідачу надано довідку № 1102 від 12.09.2022 року, згідно якої позивачка перебувала на обліку у Біляївському управлінні соціального захисту населення та отримувала допомогу по догляду за інвалідом дитинства з 11.03.1997 року по 31.12.2001 року.

Враховуючи викладене, позивачка вважає, що її трудовий стаж, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 08.06.1982 року; період навчання, згідно диплому НОМЕР_1 від 20.07.1981 року; та період отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства з 11.03.1997 року по 31.12.2001 року, підтверджені належними доказами, що є підставою для зарахування цих періодів до загального страхового стажу та призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року відкрито провадження по справі №420/7298/23 в порядку спрощеного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін на підставі матеріалів, поданих сторонами в порядку, передбаченому КАС України.

26.04.2023 року до канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що оскаржуване рішення №8 від 19.09.2022 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 22.06.2023 року залучено до участі у справі № 420/7298/23 у якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи № 420/7298/23.

Позиція відповідачів

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Відповідно до відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідач зазначив, що на підставі принципу екстериторіальності органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Щодо фактичних обставин справи відповідач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління із заявою №4072 від 12.09.2022 про призначення пенсії за віком згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту Закон № 1058).

До заяви було надано наступні документи:

- паспорт серії НОМЕР_3 ;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- диплом про навчання серії НОМЕР_1 ;

- довідку про джерела доходів № 1102;

- свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_5 ;

- трудову книжку серії НОМЕР_6 .

Після перевірки наданих позивачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.09.2022 № 48 на підставі відсутності необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано:

періоди трудової діяльності, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 08.06.1982 та період навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 20.07.1981, оскільки не прослідковується зміна прізвища з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в поданих документах відсутнє свідоцтво про шлюб;

період отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства з 11.03.1997 по 31.12.2001, згідно довідки від 12.09.2022 № 1102, так як даний період необхідно підтвердити актом обстеження та довідкою про перебування дитини на інвалідності.

По суті позовних вимог відповідач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області при розгляді заяви Позивача про призначення пенсії за віком було правильно застосовано норми законодавства. А отже законних підстав для задоволення вимог Позивача щодо визнання протиправними та скасування рішення від 19.09.2022 № 48 про відмову в призначенні пенсії за віком не має.

Відповідач вважає, що з урахуванням прийнятого рішення № 48 Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову у призначені пенсії, підстав для повторного розгляду заяви позивачки про призначення пенсії немає, оскільки у неї відсутній необхідний страховий стаж, що дає право на призначення пенсії за віком.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягши пенсійного віку, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 12.09.2022 року реєстр. № 4072 про призначення пенсії за віком (а.с. 16, 60).

Відповідно до розписки, разом із заявою позивачкою подано:

- паспорт серії НОМЕР_3 ;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- диплом про навчання серії НОМЕР_1 ;

- довідку про джерела доходів № 1102;

- свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_5 ;

- трудову книжку серії НОМЕР_6 .

Додаткового позивачці запропоновано надати: Довідку про з/п за період страхового стажу до 01.07.2020, Довідку про прийняття на роботу 1989-1991, 1993 рр., Свідоцтво про шлюб.

Відповідно до п. 1.1 розд. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Позивачем подано заяву про призначення пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання, а саме до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області.

За принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №48 від 19.09.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Необхідний страховий стаж 29 років, а страховий стаж особи 16 років 1 міс. 20 днів (а.с. 14, 51).

Відповідно до змісту цього рішення, за доданими документами та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу до страхового стажу заявниці не зараховані періоди:

трудової діяльності, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 08.06.1982 та період навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 20.07.1981, оскільки не прослідковується зміна прізвища з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в поданих документах відсутнє свідоцтво про шлюб;

період отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства з 11.03.1997 по 31.12.2001, згідно довідки від 12.09.2022 № 1102, так як даний період необхідно підтвердити актом обстеження та довідкою про перебування дитини на інвалідності.

Для зарахування даних, згідно трудової книжки та диплому про навчання, необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на підставі первинних документів за час виконання робіт та уточнюючу довідку, яка підтверджує період навчання, або ж долучити до документів свідоцтво про одруження.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови призначення пенсії за віком визначає стаття 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 вказаної статті, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Як установлено судом, по досягненню 60 років, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до відповідача щодо призначення їй пенсії за віком за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Згідно позиції відповідача, у позивача відсутній необхідний страховий стаж не менше 29 років (в наявності страховий стаж 16 років 1 місяць 20 днів).

До страхового стажу не зараховано:

періоди трудової діяльності, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 08.06.1982 та період навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 20.07.1981, оскільки не прослідковується зміна прізвища з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в поданих документах відсутнє свідоцтво про шлюб;

період отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства з 11.03.1997 по 31.12.2001, згідно довідки від 12.09.2022 № 1102, так як даний період необхідно підтвердити актом обстеження та довідкою про перебування дитини на інвалідності.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110; далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Як встановлено судом, разом із заявою про призначення пенсії позивачкою було подано органу ПФУ Диплом про навчання серії НОМЕР_1 , виданий 20.06.1991 року, на ім`я ОСОБА_1 , про те, що остання закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища №3 ім. Б.Бабаєва у м. Баку, та здобула загальну середню освіту (а.с. 79).

Запис про навчання та отримання Диплому про навчання серії НОМЕР_1 внесений до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 08.06.1982 року, заведеної на ім`я ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, суд констатує наявність у позивачки права на зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію, періоду навчання з 01.09.1973 по 17.07.1981 рр.

Що стосується посилання органу ПФУ на те, що у поданих для призначення пенсії документах не прослідковується зміна прізвища з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки в поданих документах відсутнє свідоцтво про шлюб, судом встановлено наступне.

У позовній заяві позивачка зазначила, що свідоцтво про шлюб втрачено, а поновити його не має можливості оскільки реєстрація шлюбу була проведена у 1983 році у м. Баку (Азербайджан).

Як вбачається з матеріалів справи, разом із заявою про призначення пенсії позивачкою було подано паспорт серії НОМЕР_3 , диплом про навчання серії НОМЕР_1 , свідоцтва про народження дітей серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , трудову книжку серії НОМЕР_6 .

У поданих документах прослідковується зміна прізвища позивачки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку із вступом у шлюб.

Так, на десятій сторінці паспорту гр. України серії НОМЕР_3 наявна інформація про сімейний стан ОСОБА_1 , а саме штамп про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Баку нею укладено шлюб з ОСОБА_6 (а.с. 77).

Такий саме штамп про укладання шлюбу 16.06.1983 року у м. Баку наявний у паспорті гр. України чоловіка позивачки - ОСОБА_6 (а.с. 24).

Окрім того, перша сторінка трудової книжки серії НОМЕР_6 також містить інформацію про зміну прізвище позивачки з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », у зв`язку із вступом у шлюб.

У свідоцтвах про народження дітей, позивачка записана матір`ю, а батьком ОСОБА_6 .

Таким чином, на переконання суду, орган ПФУ мав змогу встановити факт зміни прізвища позивачки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку із вступом у шлюб.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності на підставі записів трудової книжки НОМЕР_2 від 08.06.1982 року.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії №48 від 19.09.2022 року, до страхового стажу заявниці не зараховані періоди трудової діяльності, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 08.06.1982 року, оскільки не прослідковується зміна прізвища з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в поданих документах відсутнє свідоцтво про шлюб.

Однак, як вже встановлено судом, вказані сумніви пенсійного органу спростовані матеріалами справи та не приймаються судом, як правомірна підстава для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацу 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку.

У трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 08.06.1982 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), наявні такі записи про трудову діяльність:

з 15.07.1981 по 05.06.1982 рр.;

з 27.07.1982 по 26.01.1987 рр.;

з 27.01.1987 по 24.11.1983 рр.;

з 02.12.1989 по 29.03.1991 рр.;

з 01.04.1991 по 20.11.1992 рр.;

з 04.01.1993 по 29.06.1993 рр.;

з 27.08.1993 по 14.03.1995 рр.;

з 23.03.1995 по 02.09.1996 рр.;

з 23.05.2007 по 18.09.2011 рр.;

з 19.12.2011 по 20.04.2012 рр.;

з 22.05.2012 по 05.03.2017 рр.

Записи у трудовій книжці позивачки виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Відповідач не надав жодних зауважень щодо заповнення трудової книжки позивача.

Що стосується зауважень відповідача у спірному рішенні стосовно того, що для зарахування даних, згідно трудової книжки та диплому про навчання, необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на підставі первинних документів за час виконання робіт.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Тобто, надання додаткових довідок необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У спірних правовідносинах ці випадки відсутні, оскільки записами у трудовій книжці позивача підтверджується стаж роботи, окрім того у спірних правовідносинах йдеться про загальне, а не пільгове пенсійне забезпечення.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 4).

На підставі викладеного, дослідивши записи у трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 08.06.1982 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), суд дійшов висновку, що цими записами підтверджується періоди трудової діяльності позивача, що дає право на зарахування їх до страхового стажу позивачки.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства.

Відповідно до п. «є» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Пунктом 10 Порядку №637 визначено, що час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі:

акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Як встановлено судом, разом із заявою про призначення пенсії позивачкою було подано Довідку управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації №1102 від 12.09.2022 року (а.с. 78), яка видана ОСОБА_5 на підтвердженого того, що вона перебувала на обліку у Біляївському управлінні соціального захисту населення та отримувала допомогу по догляду за інвалідом дитинства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 11.03.1997 р. по 31.12.2001 р.

Окрім того, у трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 08.06.1982 року, наявний запис Біляївського Управління праці та соціального захисту населення від 16.01.2003 року, внесений на підставі наказу №404240, про те, що згідно п. «ж» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час догляду за дитиною-інвалідом з 11.03.1997 року по 31.12.2001 рік зараховується в загальний трудовий стаж.

Враховуючи, що пунктом 10 Порядку №637 передбачена можливість підтвердження перебування на інвалідності посвідченням одержувача допомоги або довідкою органів праці та соціального захисту населення, суд відхиляє доводи органу ПФУ про незарахування до страхового стажу позивачки періоду отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства з 11.03.1997 по 31.12.2001, згідно довідки від 12.09.2022 № 1102, на підставі того, що даний період необхідно підтвердити актом обстеження та довідкою про перебування дитини на інвалідності.

Водночас, враховуючи, що приписами п. «є» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується час догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років, то до страхового стажу позивачки підлягає зарахуванню період з 11.03.1997 року по 19.09.2000 року (19.09.2000 року це дата досягнення 16-ти років дитиною-інвалідом позивачки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 від 28.09.1984 року (а.с. 81).

Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Ця норма набрала чинності з 01.01.2005.

До 01.01.2005 час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29.04.2004 №558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом або престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства з 11.03.1997 року по 19.09.2000 року.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №48 від 19.09.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст. 83 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Як встановлено судом при вирішенні справи, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №48 від 19.09.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 прийнято за результатом розгляду заяви від 12.09.2022 року, а пенсійного віку остання досягла 22.08.2022 року.

Отже, за наведеного законодавчого регулювання, позивач набув право на призначення пенсії з 23.08.2022 року.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, визначено перелік документів, які необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

В оскарженому рішенні №48 від 19.09.2022 року про відмову в призначенні пенсії не вказано про невідповідність заяви позивачки про призначення пенсії вимогам статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка визначає порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, та/або Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи, що до компетенції суду не належить призначення, переведення, розрахунок та виплата пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд вважає доцільним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, врахувавши до страхового стажу для призначення пенсії за віком наступні періоди:

період навчання з 01.09.1973 по 17.07.1981 рр.;

періоди трудової діяльності: з 15.07.1981 по 05.06.1982 рр.; з 27.07.1982 по 26.01.1987 рр.; з 27.01.1987 по 24.11.1983 рр.; з 02.12.1989 по 29.03.1991 рр.; з 01.04.1991 по 20.11.1992 рр.; з 04.01.1993 по 29.06.1993 рр.; з 27.08.1993 по 14.03.1995 рр.; з 23.03.1995 по 02.09.1996 рр.; з 23.05.2007 по 18.09.2011 рр.; з 19.12.2011 по 20.04.2012 рр.; з 22.05.2012 по 05.03.2017 рр.

період отримання допомоги по догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років з 11.03.1997 по 19.09.2000 рр.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 992,40 грн., де 992,40 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №48 від 19.09.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком наступні періоди:

період навчання з 01.09.1973 по 17.07.1981 рр.;

періоди трудової діяльності: з 15.07.1981 по 05.06.1982 рр.; з 27.07.1982 по 26.01.1987 рр.; з 27.01.1987 по 24.11.1983 рр.; з 02.12.1989 по 29.03.1991 рр.; з 01.04.1991 по 20.11.1992 рр.; з 04.01.1993 по 29.06.1993 рр.; з 27.08.1993 по 14.03.1995 рр.; з 23.03.1995 по 02.09.1996 рр.; з 23.05.2007 по 18.09.2011 рр.; з 19.12.2011 по 20.04.2012 рр.; з 22.05.2012 по 05.03.2017 рр.

період отримання допомоги по догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років з 11.03.1997 по 19.09.2000 рр.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ; АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03.08.2023 року.

Суддя Г.В. Лебедєва