Справа № 640/23474/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» до Національного банку України про визнання протиправною та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» (далі також - позивач, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі також - відповідач, Нацкомфінпослуг), в якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансовий послуг, від 29.10.2019 року №2179 про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» (ідентифікаційний код юридичної особи 41229318, місцезнаходження: 03083, м. Київ, пр. Науки, буд. 50), прийняте за результатами розгляду справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато Актом про правопорушення, вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» на ринку фінансових послуг від 01.10.2019 року №1631/16-5/15.

Адміністративний позов обґрунтовано протиправністю висновків Нацкомфінпослуг про порушення ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» законодавства про фінансові послуги, та зазначено, що оскаржуване розпорядження про застосування заходу впливу до ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» прийнято за відсутності доведених фактів вчинення позивачем порушення законодавства про фінансові послуги.

За твердженням позивача, для прийняття пропозиції укласти договір особа має ідентифікуватися у відповідній інформаційно-телекомунікаційній системі.

Укладенню електронних договорів позики передували поетапні дії позичальників з реєстрації в якості користувачів на сайті відповідача шляхом створення унікальних аккаунтів користувача (Особистих кабінетів) та заповнення анкет позичальників, вносячи при цьому особисті персональні дані, паспортні дані, реєстраційні номери облікових карток платників податків, номери контактних засобів зв`язку, місць фактичного проживання і місць реєстрації тощо, а також дані банківських карток.

На виконання умов пункту 1.2 договорів позики ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на банківські рахунки позичальників, зазначені ними в анкетах позичальників, перераховані суми грошових коштів у встановлених договорами позивача розмірах, що підтверджується електронними квитанціями про видачу позики відправником ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на підставі відповідних договорів позики.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що договори позики є укладеними з моменту перерахування сум грошових коштів на банківські рахунки позичальників згідно ч.2 статті 640, статті 1046 Цивільного кодексу України.

На вимогу відповідача позивачем надіслано інформацію та документи по взаємовідносинах з кожною фізичною особою - позичальником згідно з зазначених договорів позивача, за результатами розгляду яких Нацкомфінпослуг складено акт про правопорушення від 01.10.2019 року №1631/16-5/15, за змістом якого позивачем порушено (не дотримано) вимоги до порядку надання відповіді на пропозицію укласти договір, а саме вимог абзаців 2,3 частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що електронний договір, не підписаний стороною (акцепт), не містить істотних умов (підпису), тому, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України, є нікчемним.

В свою чергу, розглянувши справу про правопорушення, не зважаючи на письмові пояснення позивача, відповідачем прийнято розпорядження Нацкофінпослуг від 29.10.2019 року №2179 про застосування заходу впливу до ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», яким зобов`язано ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» вжити заходів до усунення порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 28.11.2019 року включно.

Позивач вважає вказане розпорядження протиправним, з огляду на що просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року задоволено клопотання Національного банку України про заміну відповідача правонаступником. Замінено відповідача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на правонаступника - Національний банк України (01601, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 9, ).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року даний адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансовий послуг від 29.10.2019 року №2179 про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договори позики, з огляду на імперативні норми ч.2 статті 640, статті 1046, ч.2 статті 1047 Цивільного кодексу України, є укладеними з моменту перерахування грошей, а письмові форми вважаються додержаними щонайменше у зв`язку з наявністю квитанції про здійснення платежу (видачу позики).

Крім того, як вказав суд першої інстанції, посилання відповідача на те, що TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ» при укладанні договорів не могла використовувати електронний підпис одноразовим ідентифікатором, адже відповідно до вимог п. 6 ч.1 статті 3 Закону України №675-VIII така дія притаманна виключно особі, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, є безпідставним оскільки зі змісту Акту про правопорушення, вчинені ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на ринку фінансових послуг, від 01.10.2019 року №1631/16-5/15 висновується, що під час проведення перевірки TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ» порушення ним вимог чинного законодавства України в частині використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором не досліджувалося, відтак не було підставою для винесення оскаржуваного Розпорядження, тому не є предметом розгляду в межах цієї справи, з огляду на положення пункту 1 частини першої статті 19 та частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апелянт не погоджується з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2022 у справі № 640/23474/19 і вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи з огляду на таке.

Нацкомфінпослуг було зафіксовано, що позивачем було здійснено надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту фізичним особам-споживачам шляхом укладення електронних договорів за допомогою інформаційно-комунікаційної системи, у порядку, що не відповідає статтям 11,12 Закону України "Про електронну комерцію", ч.2 статті 639 та статті 1055 Цивільного кодексу України.

Апелянт стверджує, що надання позивачем коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за допомогою ITC, вищезазначеним фізичним особам-споживачам свідчить про фактичне надання фінансової послуги не на підставі договору.

Товариство подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечувало проти її задоволення та наполягала на законності оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» є фінансовою установою (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 11.07.2017 серії ФК №917) та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг за основним видом діяльності - «надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у.» (код КВЕД 64.99).

Відповідно, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» організовано сервіс з надання онлайн позик, який забезпечує надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики.

Між ТОВ «ФК «ГЕЛЕСІ» як позикодавцем і фізичними особами як позичальниками укладено електронні договори позики від 22.05.2019 року №77437, від 23.04.2019 року №71354, від 02.06.2019 року №79979, від 06.06.2019 року №80833, від 24.07.2018 року №18410, від 30.06.2019 року №86276.

У зв`язку з надходженням скарг від фізичних осіб-споживачів, Нацкомфінпослуг надіслано ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» вимоги щодо надання інформації та документів по взаємовідносинам з фізичними особами згідно із зазначеними договорами.

На виконання вказаних вимог ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» надано Нацкомфінпослуг інформацію та документи.

Листом Нацкомфінпослуг від 07.10.2019 року №8176/16-8 Нацкомфінпослуг надіслано акт про правопорушення, вчинені ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на ринку фінансових послуг від 01.10.2019 року №1631/16-5/15, та повідомлено про розгляд справи про правопорушення, призначений на 22.10.2019 року об 11 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3.

ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» подано на розгляд справи про правопорушення письмові пояснення (заперечення) 16.10.2019 року №16/10-19/07.

12.11.2019 на адресу ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» надійшло Розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.10.2019 року №2179 про застосування заходу впливу до ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», яким зобов`язано ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» вжити заходів до усунення порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 24.08.2019 року включно.

За змістом розпорядження, розглянувши справу про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення, вчинені ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на ринку фінансових послуг від 01.10.2019 року №1631/16-5/15, Нацкомфінпослуг встановлено, що ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» здійснено надання фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фізичним особам-споживачам, зазначеним у Реєстрі до акта, шляхом укладення електронних договорів за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи у порядку, що не відповідає статтям 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч.2 статті 639 та статті 1055 Цивільного кодексу України.

Отже, недоліки ІТС, за допомогою якої ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» здійснювало укладання електронних договорів з позичальниками, призвели до фактичного надання ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» фінансових послуг не на підставі договору.

Таким чином, Нацкомфінпослуг встановлено, що ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» надано фінансову послугу з порушенням ч.1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Заходи впливу застосовані Нацкомфінпослуг на підставі статей 28, 39, 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», пп. 41 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 №1070/2011, Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року №2319.

Вважаючи розпорядження відповідача від 29.10.2019 року №2179 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду з метою захисту своїх прав.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлює Закон України від 12.07.2001 №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»(далі- Закон №2664-III, Закон).

Згідно із пунктами 1, 2 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року N1070/2011, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Повноваження відповідача визначені статтею 28 Закону №2664-III, відповідно до п. 10, 12 ч.1 якої Нацкомфінпослуг, у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Статтею 39 цього Закону визначено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року №2319, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення №2319).

Положення №2319 визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження (пункт 1.1 Положення №2319).

Приписами пункту 1.5 Положення №2319 визначено, що дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення (пункт 1.11 Положення №2319).

Належним чином оформлені акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис (пункт 1.12 Положення №2319).

Відповідно до статті 40 Закону №2664-III, яка кореспондується із пп. 1 п. 2.1 Положення №2319, Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, як зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

Пунктом 2.2 Положення №2319 передбачено, що рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Розгляд справ про правопорушення та застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, належить до повноважень Нацкомфінпослуг як колегіального органу (пункт 3.1 Положення №2319).

За приписами пункту 4.20 Положення №2319 за результатами розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає рішення, зокрема, про застосування заходу впливу.

Як встановлено судом першої інстанції, Нацкомфінпослуг за результатами розгляду справи про правопорушення було вирішено застосувати до ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» захід впливу у спосіб зобов`язання суб`єкта господарювання усунути порушення законодавства про фінансові послуги, а також повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 28.11.2019 включно.

Зі змісту оскаржуваного розпорядження вбачається, що за висновками перевіряючих порядок акцептування пропозиції ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» не відповідає положенням абз.3 ч.6 статті 11 Закону №675-VIII, згідно з яким відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно укладені договори від 22.05.2019 року №77437, від 23.04.2019 року №71354, від 02.06.2019 року №79979, від 06.06.2019 року №80833, від 24.07.2018 року №18410, від 30.06.2019 року №86276 є такими, що не прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі та в силу приписів статті 1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи вищезазначене, за висновками Нацкомфінпослуг, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» надано фінансову послугу з порушенням ч.1 статті 6 Закону №2664-III, відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 статті 6 Закону №2664-III, порушення якої, як стверджує Нацкомфінпослуг допущено ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Загальні положення про правочини закріплені в Цивільним кодексом України (далі- ЦК України).

За правилом ч.1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Тобто зазначені договори укладені сторонами в електронній формі.

В контексті обставин цієї справи, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що принцип юридичної сили електронного правочину найбільш повно відображається у вимогах щодо форми правочину. Це підтверджується закріпленими на рівні міжнародних документів правовими нормами: ч.1 статті 8 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про використання електронних повідомлень у міжнародних договорах - повідомлення або договір не можуть бути позбавлені дійсності або позовної сили лише на тій підставі, що вони складені у формі електронного повідомлення; стаття 5 Типового закону про електронну торгівлю Комісії Організації Об`єднаних Націй з права міжнародної торгівлі - інформація не може бути позбавлена юридичної сили, дійсності або позовного захисту лише на тій підставі, що вона складена у формі повідомлення даних. Аналогічна норма міститься й у ч.1 статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»: юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом №675-VIII.

Відповідно до ч.3 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 Закону №675-VIII).

Згідно ч.6 статті 11 цього Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Отже, відповідно до цієї норми, одним із способів акцептування клієнтом-позичальником пропозиції позикодавця укласти електронний договір є вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 статті 11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції.

Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, з наданої позивачем інформації, яка надсилалася останнім на адресу відповідача на виконання вимог оскаржуваного розпорядження, вбачається, що алгоритм отримання позики фізичною особою-клієнтом ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (https://cashinsky.ua) складається з наступних етапів:

1) проставляння клієнтом чек-боксу «з умовами договору позики згоден»;

2) підтвердження даних банківської картки;

3) натискання кнопки «Підтвердити заявку»;

4) введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений алгоритм дій вважається належним способом акцептування пропозиції ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» укласти електронний договір.

Крім того, відповідно до пункту 9.3 договорів позики від 22.05.2019 року №77437, від 23.04.2019 року №71354, від 02.06.2019 року №79979, від 06.06.2019 року №80833, від 24.07.2018 року №18410, від 30.06.2019 року №86276 невід`ємною частиною цих договорів є «Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (далі - Правила).

Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з правилами, повністю розуміє, погоджується із зобов`язується неухильно дотримуватись Правил та виконувати свої обов`язки, визначені Правилами.

Так, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику. Правила розміщені на сайті товариства за посиланням: https://cashinsky.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою товариства до укладення договору.

Отже послідовність дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію.

При цьому, з наданого позивачем алгоритму укладення договору позики вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим, зокрема, обов`язковим є проставляння клієнтом чек-боксу «з умовами договору позики згоден».

Заповненням анкети-заяви позичальник підтверджує прийняття ним відповідних умов надання позики, а також засвідчує, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином, виконавши послідовно дії в інформаційній системі, яку використовує ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», вважається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Завершальним етапом укладення договору позики є його підписання сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції, договори позики від 22.05.2019 року №77437, від 23.04.2019 року №71354, від 02.06.2019 року №79979, від 06.06.2019 року №80833, від 24.07.2018 року №18410, від 30.06.2019 року №86276 від імені позичальників були підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді цифрової послідовності.

За твердженням відповідача, договори позики підписані одноразовим ідентифікатором, який складається тільки з цифрової послідовності, що суперечить положенням Закону №675-VIII.

Водночас колегія суддів вважає такі висновки відповідача помилковими, оскільки одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Відповідно, використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 09.09.2020 у справі №732/670/19 №524/5556/19 від 12.01.2021 та Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 у справі № 280/4456/20.

Одночасно з наведеним колегія суддів зазначає, що договори позики від 22.05.2019 року №77437, від 23.04.2019 року №71354, від 02.06.2019 року №79979, від 06.06.2019 року №80833, від 24.07.2018 року №18410, від 30.06.2019 року №86276 підписані позичальниками за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, договори позики між позичальниками та позикодавцем не були б укладеними.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 18.06.2021 у справі №234/8079/20 (провадження № 61-2904св21), від 12.08.2022 у справі №234/7297/20 (провадження № 61-11504св21).

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про відповідність наданих позивачем фінансових послуг вимогам ч.1 статті 6 Закону №2664-III, а отже у Нацкомфінпослуг не було правових підстав для застосування до ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» заходів впливу згідно із оскаржуваним розпорядженням від 01.10.2019 року №1631/16-5/15.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного банку України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року - залишити залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 01 серпня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків