Справа № 520/19416/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02 серпня 2023 р. № 520/19416/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 05.08.2022 по 28.10.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- зобов`язати Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі до 100000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 05.08.2022 по 28.10.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- зобов`язати Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 24.11.2022 по день фактичної виплати належних сум додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 05.08.2022 по 28.10.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Ухвалою судді від 25.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточнюючої позовної заяви, в якій зазначено розмір середнього заробітку, що підлягає сплаті з доказами направлення відповідачу; оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу від визначеної суми.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху доставлена представнику позивача до електронного кабінету у системі "Електронний суд" 25.07.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник позивача 26.07.2023 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій уточнив період перебування на стаціонарному лікуванні у НВМКЦ «ГВКГ» позивача - з 15.09.2022 по 03.11.2022, згідно відповідного епікризу даної лікарської установи № 12259.

Також 27.07.2023 представником позивача було подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 24.11.2022 по день фактичної виплати належних сум додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 05.08.2022 по 28.10.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого - є похідною вимогою від решти заявлених позовних вимог, а чинний КАС, у свою чергу, кореспондуючи свої норми п. 4 ч.5 ст.160 з приписами ч.2 ст.5 фактично надає позивачу право викладати зміст позовних вимог у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Таким чином, формулювання позивачем вимоги у правовідносинах щодо спеціальної відповідальності відповідача за не проведення повного розрахунку при звільненні може здійснюватись як у зобов`язальний спосіб, так і у спосіб стягнення, як у першому, так і у другому випадку, обидва способи відповідають положенням ст.ст.5, 160 КАС України. Позивачем сформульовано дану позовну вимогу у зобов`язальний спосіб, відтак, вказане формулювання надає даній позовній вимозі статусу немайнової вимоги, за яку позивачем сплачено відповідну суму судового збору на виконання вимог ухвали від 25.07.2023. При цьому, вирішуючи позов у наведеному позивачем формулюванні, перед судом постає завдання з`ясувати наявність чи відсутність підстав для здійснення відповідачем певних дій, не втручаючись у сам механізм їх вчинення, покладаючи практичну реалізацію зазначеного на відповідача. А вже відповідач, виконуючи свої дискреційні повноваження, здійснює практичну реалізацію покладених на нього судом обов`язків. Звісно, це в разі задоволення позову у повному обсязі. Окрім того, порахувати відповідні суми та уточнити позов із зазначенням чіткої суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за спірний період не вбачається можливим, оскільки сам по собі спірний період не є чітко визначеним та пролонгується аж до моменту коли відповідачем буде виплачено всю суму недоотриманого позивачем грошового забезпечення.

Суд, розглянувши подану уточнену позовну заяву, зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 47 КАС України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 8 ст. 47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, положеннями ч. 3 ст. 262 КАС України передбачено, що підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З аналізу наведених вище положень КАС України слідує, що уточнена позовна заява може бути подана позивачем до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, а у випадку, якщо судове засідання не проводиться, тоді така позовна заява може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі (в разі розгляду справи в порядку, визначеному ст. 263 КАС України).

В даному ж випадку, провадження у даній справі не відкрито, позовна заява ухвалою судді від 25.07.2023 залишена без руху.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 9 ст. 44 КАС України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Отже, якщо позивач вважає, що подана позовна заява є уточненою, він зобов`язаний був надати докази направлення відповідачу її копії та доданих до неї матеріалів з описом вкладення, чого зроблено не було.

Аналогічні приписи наведені в ч. 8 ст. 47 КАС України.

Щодо сплати судового збору суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №910/4518/16, погодилася з висновком ВСУ (справа №226/168/15-ц від 30.11.2016) щодо сплати судового збору при вирішенні спору про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, вирішуючи питання по суті, Велика Палата Верховного Суду виклала наступну правову позицію: "...середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці" тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що розміщення норм ст. ст.116, 117 Кодексу законів про працю України в розділі VII "Оплата праці" є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте таке розташування вказаних норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати..."

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, висновки якого, в силу вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.

Те, що позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою також підтверджується постановою Верховного Суду від 29.06.2023 по справі №640/13028/21 та ухвалою Верховного Суду від 02.05.2023 по справі №280/10871/21.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку підлягає сплаті судового збору, як за вимогу майнового характеру.

Разом з тим, позивачем не вказано загальну суму стягнення за вказаною вимогою та її обґрунтований розрахунок, тобто не визначена ціна позову. Натомість позивач вважає, що ним заявлено вимогу немайнового характеру та судовий збір сплачено в розмірі, який встановлений для вимог немайнового характеру.

Суд зазначає, що належним способом захисту є саме стягнення з відповідача середнього заробітку у визначеній сумі, а не зобов`язання його нарахувати, як зазначає представник позивача у позовних вимогах.

Окрім того, ст. 117 КЗпП передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Отже, з аналізу цієї норми вбачається, що події звернення до суду з позовною заявою щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має передувати подія існування такої затримки, яка у часі виникає з дня припинення публічної служби та завершується у попередній календарний день до дати проведення виплати боргу.

Однак, у позовній заяві така подія відсутня, оскільки спір стосовно повноти виплати позивачу належних сум судом не вирішений. Таким чином представник позивача, який є адвокатом, будучи обізнаним про ці обставини (оскільки посилався на ст. 117 КЗпП в позовній заяві) заявляє вимогу щодо виплати середнього заробітку за відсутності події настання такої затримки, що містить одночасно ознаки подання безпідставного позову, подання позову в цій частині за відсутності предмета спору.

Отже, у вказаний судом строк - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, тобто до 31.07.2023 з урахуванням вихідних днів, та станом на момент прийняття зазначеної ухвали позивач недоліки позовної заяви в повному обсязі не усунув, у зв`язку з чим позовна заява не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Волошин