Справа № 420/14579/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 21 червня 2023 року надійшла позовна заява акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Головного управління ДПС в Одеській області в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 280/4-1532 від 26.05.2023 р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Позовні вимоги АТ «Одеський припортовий завод» обґрунтовує тим, що 02.06.2023 засобами електронного зв`язку ним було отримало від відповідача рішення № 280/4-1532 від 26.05.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, яке надіслано із супровідним листом до рішення № 246-7/6/15-32-13-05-06 від 30.05.2023 в якому зазначається: ….згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 23.05.2023 по АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД» () рахується податковий борг у загальній сумі 18 416 687,95 грн, в тому числі: по земельному податку з юридичних осіб (КБК 18010500) у сумі 6 500 636,89 грн (термін виникнення з 30.12.2022 по 30.01.2023), який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки та не сплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати. Враховуючи викладене, на підставі абз. 2 п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України, прийнято рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, які належать АТ «ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД» (). Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, оскільки воно прийняте з порушенням встановленого порядку (процедури) є протиправним, а тому підлягає скасуванню. Жодної довідки (повідомлення) з інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 23.05.2023 про суму боргу, підстави його виникнення та дату виникнення відповідачем не надавалось. При цьому оскаржуване рішення, надіслане на адресу АТ «ОПЗ» не містить відомостей про суму податкового боргу, підстави його виникнення та дату виникнення. Станом на 26.05.2023 (дата прийняття оскаржуваного рішення) АТ «ОПЗ» мало переплату (надмірно сплачені грошові зобов`язання) з податку на додану вартість у розмірі 18 098 600,87 грн, що підтверджується відомостями з електронного кабінету платника податків. Таким чином відповідачем при прийнятті рішення не враховано обов`язкову умову, а саме наявність непогашеного зобов`язання держави щодо повернення АТ «ОПЗ» надміру сплаченого ним грошового зобов`язання. Таким чином, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано відсутність зобов`язань держави щодо повернення позивачу як платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, а також при прийняті рішення не встановлено питання чи є така сума меншою або більшою за суму податкового боргу, що є обов`язковою умовою для застосування процедури погашення податкового боргу на підставі п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України. Наряду з відсутністю у оскаржуваному рішенні суми податкового боргу, підстав його виникнення, оскаржуване рішення також не містить й відомостей щодо дати виникнення у позивача податкового боргу. В зв`язку з чим неможливо встановити чи виникло у керівника контролюючого органу право на прийняття оскаржуваного рішення, тобто чи пройшли 90 днів з дати виникнення податкового боргу як обов`язкова умова прийняття оскаржуваного рішення. Зазначене свідчить про порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваного рішення, а також підстав його прийняття, і як наслідок таке рішення має бути визнане протиправним та скасоване.

Ухвалою судді від 26.04.2023 прийнято до розгляду позовну заяву АТ «Одеський припортовий завод», відкрито провадження у справі за позовом АТ «Одеський припортовий завод», вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (ст.262 КАС України).

04.07.2023 суд ухвалив у задоволенні заяви акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (вх.№21938/23 від 03.07.2023) про забезпечення позову у справі за позовом акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

10.07.2023 суд ухвалив Прийняти до розгляду заяву акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про зміну предмету позову від 03.07.2023 в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення № 280/4-1532 від 26.05.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу;

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС в Одеській області №322/3- 1532 від 02.06.2023 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу.

11.07.2023 до суду (вх.№ЕС/7184/23) від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що форма рішення керівника про погашення податкового боргу в порядку п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України не передбачає обов`язку внесення відомостей про розмір податкового боргу, а також його дату виникнення та інші, пов`язані з цим відомості. Зазначає, що сама по собі наявність переплати або сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в інтегрованих картках платника податків не породжує обов`язку державу щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань або бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки законодавством визначений механізм, умови та порядок дій, які платник податків повинен вчинити для того, щоб у держави виник обов`язок.

21.07.2023 до суду (вх.№24583/23) від акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» надійшла відповідь на відзив у якій позивач на задоволенні позовних вимог наполягав та вважав заперечення відповідача, що викладені у відповіді на відзив, такими, що не узгоджуються з нормами Податкового кодексу України та висновками, що викладені у постановах Верховного Суду.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

Заступник начальника Головного управління ДПС в Одеській області прийняв рішення №280/4-1532 від 26.05.2023 (а.с.8) про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, відповідно до якого вирішив відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах акціонерного товариства «Одеський припортовий завод».

Головне управління ДПС в Одеській області на адресу акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» скерувало лист від 30.05.2023 №24607/6/15-32-13-05-06 (а.с.12) у якому повідомляло, що згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 23.05.2023 по акціонерному товариству «Одеський припортовий завод» () рахується податковий борг у загальній сумі 18416687,95 грн, в тому числі: по земельному податку з юридичних осіб (КБК 18010500) у сумі 6500636,89 грн (термін виникнення з 30.12.2022 по 30.01.2023), який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки та не сплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати. Враховуючи викладене, на підставі абз.2 п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України, прийнято рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, які належать акціонерному товариству «Одеський припортовий завод» (). Додаток: рішення про стягнення на 1 арк.

Заступник начальника Головного управління ДПС в Одеській області прийняв рішення №322/3-1532 від 02.06.2023 (а.с.46) про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків, відповідно до якого вирішив відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення готівки акціонерного товариства «Одеський припортовий завод».

Головне управління ДПС в Одеській області на адресу акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» скерувало лист від 06.06.2023 №26039/6/15-32-13-05-06 (а.с.47) у якому повідомляло, що згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 30.05.2023 по акціонерному товариству «Одеський припортовий завод» () рахується податковий борг у загальній сумі 18416687,95 грн, в тому числі: по земельному податку з юридичних осіб (КБК 18010500) у сумі 6500636,89 грн (термін виникнення з 30.12.2022 по 30.01.2023), який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки та не сплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати. Враховуючи викладене, на підставі абз.2 п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України, прийнято рішення про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу, яка належить акціонерному товариству «Одеський припортовий завод» (). Додаток: рішення про стягнення на 1 арк.

Матеріали справи містять інтегровану картку платника податків акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (а.с.13-14) та інтегровану картку платника податків акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» з земельного податку з юридичних осіб (а.с.66-75, 79-80, 84), відповідно до якої за податковим розрахунком № від 03.02.2022, термін сплати 30.12.2022 та податковим розрахунком № від 03.02.2022, термін сплати 30.01.2023, сума податкового боргу складає 6500636,89 грн.

Так, вважаючи спірні рішення протиправними позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Згідно з пунктом 15.1. статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 36.1. статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктами 95.1-95.4 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що стягнення коштів за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може мати місце не стосовно будь-якого податкового боргу, а лише того, що супроводжується наявністю додаткових умов, визначених статтею 95 Податкового кодексу України.

Так, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за таких умов:

- виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку;

- податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати;

- платнику податків направлено податкову вимогу, з дня надіслання якої минуло не менше 30 календарних днів;

- відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Саме сукупність вказаних обставин обумовлює правомірність рішення контролюючого органу про стягнення коштів платника податків за рахунок готівки або з рахунків, які йому відкриті в банках, на погашення податкового боргу.

У свою чергу, позивач не заперечує, щодо наявності податкового боргу, у т.ч. заборгованості з земельного податку з юридичних осіб.

Разом з тим, суд звертає увагу, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що у ньому відсутні відомості про наявність податкового боргу із задекларованих зобов`язань, який не сплачено позивачем протягом 90 календарних днів з моменту його виникнення. При цьому, згідно із вказаним рішенням вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу.

Зазначена обставина, на думку суду, не узгоджується з вимогою закону для таких рішень щодо обов`язкового спливу строку 90 календарних днів, протягом яких не сплачено податковий борг.

Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 по справі №440/4736/19 вказав на необхідність чіткого і зрозумілого формулювання такого рішення в частині визначення, зокрема, конкретної суми, яка підлягає стягненню та підстави виникнення цього податкового боргу. Необхідність зазначення суми податкового боргу, а також підстав його виникнення пов`язана із тим, що у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.

Відповідно, у спорах щодо правомірності прийнятих відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, про які вже зазначалося, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення, спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та/або пені.

Аналогічні підходи до правозастосування пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України знайшли відображення у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №805/1427/17.

У цій постанові Верховний Суд також зазначав, що принцип правової визначеності як загальний правовий принцип поширюється, в тому числі на етап правозастосування. Органи державної влади повинні дотримуватися цього принципу та забезпечувати правову передбачуваність прийнятих ними рішень, що досягається, зокрема чіткістю визначення правового стану особи, якої стосується індивідуальний акт.

Вирішуючи спір про правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд перевіряє це рішення на відповідність критеріям правомірності, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України. У разі якщо рішенням порушені права, свободи або законні інтереси особи, яка оскаржила до суду це рішення, суд визнає протиправним та скасовує індивідуальний акт чи окремі його положення, як це передбачено пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України.

Суд не наділений повноваженнями вносити зміни до рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема визначити, яка сума податкового боргу підлягає стягненню, якщо сума податкового боргу в рішенні не вказана.

Суд зазначає, що оскаржувані у цій справі рішення Головного управління ДПС в Одеській області, в яких зазначено про погашення усієї суми податкового боргу, не дає можливості встановити суму податкового боргу, щодо погашення якого їх прийнято.

При цьому, суд зауважує, що враховуючи повноваження суду та предмет доказування у цій справі, оскаржувані рішення у даній справі перевіряються судом на предмет правомірності, виходячи лише з тих мотивів та відомостей, які покладалися відповідачем в основу їх винесення.

Відсутність у рішеннях Головного управління ДПС в Одеській області вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині 2 статті 2 КАС України.

Крім того, у постанові від 17.06.2021 по справі №440/4736/19 Верховний Суд сформулював висновок при дотриманні яких умов контролюючий орган набуває право на прийняття рішення про стягнення коштів без звернення до суду, в якому зазначив, що джерела погашення податкового боргу у такий спосіб, визначені пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, є вичерпними, а саме: (а) за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або (б) коштів з рахунків такого платника у банках.

В зв`язку з чим, суд вважає неправомірним оскаржуване рішення контролюючого органу, яким вирішено погасити податковий борг також шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.

Пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлює послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі. Таким чином, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів. Стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу може відбуватися або (1) шляхом звернення контролюючого органу до суду з відповідним позовом, або (2) шляхом прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу про стягнення коштів: (а) за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або (б) коштів з рахунків такого платника у банках. Другий спосіб реалізації контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу має свої обов`язкові умови, при дотриманні сукупності яких такий спосіб реалізації є правомірним, а саме: 1) виникнення податкового боргу внаслідок несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, 2) несплата грошових зобов`язань протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати; 3) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень; 4) відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. Такі умови дають підстави вважати, що основною особливістю такого заходу є безспірність суми податкового боргу за вимогою контролюючого органу.

Водночас суд вважає, що обидва способи реалізації контролюючими органами заходів з погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів можуть бути реалізовані при дотриманні вимог, передбачених пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України щодо попереднього направлення (вручення) податкової вимоги, який не встановлює різниці між способами стягнення коштів контролюючими органами: за судовим рішенням чи шляхом прийняття самостійного рішення керівником контролюючого органу.

Різниця полягає виключно в частині кількості днів, які мають сплинути після направлення податкової вимоги: 1) контролюючий орган набуває право на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу (незалежно від виду податку і підстав виникнення податкового боргу) лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 60 днів після направлення платникові податків податкової вимоги; 2) контролюючий орган набуває право на прийняття рішення про стягнення податкового боргу з самостійно задекларованих платником податків грошових зобов`язань після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, але не раніше ніж через 60 днів після направлення (вручення) платникові податків податкової вимоги.

Позивачем у заявах по суті справи, зокрема у відповіді на відзив зазначалось, що податковим органом на його адресу податкова вимога не направлялась.

Зазначене твердження відповідач належними та допустимими доказами не спростував, а суд іншого не встановив.

З огляду на вищенаведене у сукупності, суд доходить до висновку про те, що оскаржувані рішення Головного управління ДПС в Одеській області винесені без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, у зв`язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, у цій справі податковий орган не виконав обов`язок, покладений на нього як на суб`єкта владних повноважень частиною 2 статті 77 КАС України, і не довів правомірність своїх рішень №280/4-1532 від 26.05.2023 та №322/3-1532 від 02.06.2023

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 4294,40 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 120, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області №280/4-1532 від 26.05.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області №322/3-1532 від 02.06.2023 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» суму сплаченого судового збору у розмірі 4294,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач акціонерне товариство «Одеський припортовий завод» (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Заводська, 3, );

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА