Справа № 725/2272/23
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/2272/23
Номер провадження 2-а/725/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: Войтуна О.Б.

за участю секретаря: Бідней А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління порядку та контролю за благоустроєм (Управління порядку Чернівецької МР) Чернівецької міської ради, інспектора з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Михайлова Олександра Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.03.2023 року серіїСЕ №00711479 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 400 грн..

В обґрунтування позову посилався на те, що 23.03.2023 року ним було отримано постанову по справі про накладення адміністративного стягнення серії СЕ №0071179 відповідно до якої: 08.03.2023 року о 11 год. 11 хв. в м. Чернівці по вул. І. Франка, 2-8, водій транспортного засобу Renault державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 не оплатив за послуги з користування майданчиком для платного паркування чим порушив Правила паркування транспортних засобів, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, у зв`язку з чим інспектор з паркування ОСОБА_3 наклав на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400 грн..

Зазначив, що дійсно 08.03.2023 року у перші половині дня він припаркував свій автомобіль Renault державний номерний знак НОМЕР_1 на платній стоянці для автомобілів яка знаходиться по вулиці І. Франка у м. Чернівці та оскільки він є особою з інвалідністю в наслідок війни, припаркував свій автомобіль навпроти дорожнього знаку 7.17 «Особи з інвалідністю» та відповідно не сплачував за послуги за користування майданчиком для паркування.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради зі звернення у якому повідомляв, що являється інвалідом війни тому припаркував автомобіль на місці для осіб з інвалідністю та відповідно не мав обов`язку плати за послуги користування майданчиком для паркування та просив відмінити постанову про накладення адміністративного стягнення, однак листом від 14.03.2023 року йому було відмовлено.

У зв`язку з вище наведеним, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СЕ №0071179 від 15.03.2023 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, згідного якого відповідачі позов не визнають оскільки відповідно до фотофіксації здійсненій о 11:00:16 год. постановка автомобілів на вказаній парковці здійснюється шляхом паркування автомобілей способом - ялинкою. На цій же фотофіксації здійсненій о 11:00:16 год. чітко зафіксовано лише два місця для інвалідів на вказаній частині парковки, які були зайняті двома іншими автомобілями, а саме: на першому місці для інвалідів стоїть легковим автомобілем світлого кольору та на другому місці для інвалідів стоїть позашляховик. Також з фотофіксацій здійснених о 11:00:16 год. та о 11:00:26 год. чітко зафіксовано той факт, що транспортний засіб позивача стоїть одразу після позашляховика та після знаку який вказує на місце для паркування інвалідів.

Таким чином вважає, що фотофіксації здійснені інспектором з паркування повністю спростовують твердження (припущення) позивача, що ним нібито здійснено зупинку свого транспортного засобу на місці для інвалідів.

Також звертали увагу суду, що на фотофіксації здійсненій о 11:00:16 год. чітко зафіксовано, що обидві конструкції на яких розміщені дорожні знаки які позначають місця для інвалідів розміщені на першій лінії тротуарної плитки.

Так з фотофіксації здійсненій о 11:00:44 год. чітко зафіксовано повністю парко місце де здійснив свою зупинку позивача та той факт, що перед автомобілем позивача на першій лінії тротуару відсутні будь який знак, конструкція чи розмітка яка вказувала б на те, що дане місце призначене для паркування інвалідів.

Враховуючи наведене на місці зупинки автомобіля позивача відсутні будь-які знаки чи розмітка, яка позначає місце для зупинки транспортних засобів інвалідів, а тому не зрозуміло на підставі чого позивач дійшов висновку, що місце де він здійснив зупинку це місце для інвалідів.

Оскільки позивач жодним чином не підтверджує той факт, що він зупинився на місці для інвалідів і це є тільки його припущенням, яке ґрунтується на власній думці позивача, а тому воно не може бути покладене в основу судового рішення, оскільки будь-які припущення не являються доказами по справі, просили відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи, що розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження, у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Згідно Примітки до ст. 152-1 КУпАП положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

Місцями, призначеними для паркування (у тому числі безоплатного паркування) транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування транспортних засобів, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, на тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів), вважаються місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою і другою ст. 152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої ст. 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі несплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152-1 КУпАП.

Як встановлено судом 08.03.2023 року о 11 год. 11 хв. ОСОБА_1 здійснив паркування належного йому транспортного засобу марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1 на платній стоянці автомобілів по вул.. І Франка, 2-8 у м. Чернівці та не здійснив оплату вартості послуг за паркування внаслідок чого постановою інспектора з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Михайлова О.В. серії СЕ №0071179 від 15.03.2023 року притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 400 грн. (а.с.4).

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни та припаркував свій автомобіль напроти дорожнього знаку 7.17 «Особи з інвалідністю» та відповідно не мав сплачувати за послуги з паркування.

Згідно наданих копій фотофіксації правопорушення та паспорту на майданчик для паркування транспортних засобів на вул.. І. Франка, 2-8 (від вул.. М. Емінеску до вул.. А Міцкевича) в м. Чернівці, судом встановлено, що на даному майданчику розміщено 3 паркувальних місця для осіб з інвалідністю які позначені відповідним знаком (а.с.37-40, 81-84).

Також з наведеного встановлено, що автомобіль марки «RENAULT» реєстраційний номер НОМЕР_1 припаркований на паркувальному місці без знаку 5.38.1 з табличкою 7.17 (місця для паркування осіб з інвалідністю).

Таким чином доводи позивача, що він припаркував свій автомобіль напроти дорожнього знаку 7.17 «Особи з інвалідністю» повністю спростовуються.

Крім того суд зазначає, що відповідно до частини шостої статті. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (Закон - № 875-ХІІ) власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Відповідно до пп. ґ п. 30.3 Правил дорожнього руху України «Водій з інвалідністю» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Відповідно до частини десятої статті 30 цього Закону порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585 затверджено «Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» (далі - Порядок № 585).

Цей Порядок визначає механізм надання пільг власникам транспортних засобів, зазначеним у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування (далі - безоплатне паркування) і на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів (крім гаражних кооперативів) (далі - безоплатне зберігання) (пункт 1 Порядку № 585).

Пунктом 2 Порядку №585 визначено категорію осіб, яким надається право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів це, зокрема, водії з інвалідністю, водії, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії).

Зазначеним вище Порядком детально визначено механізм отримання пільг, обов`язки та повноваження органів місцевого самоврядування.

Пункт 4 Порядку встановлює, що документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.

Безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» (п.5 Порядку № 585).

Отже, соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами. Такий захист полягає, зокрема, у наданні, встановлених законодавством України, пільг таким особам на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус. Так, на власників спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування покладено обов`язок забезпечення виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують, зокрема, водії з інвалідністю, які у свою чергу мають право встановлювати на транспортному засобі розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». Порядок і механізм як надання, так і отримання пільг водіям з інвалідністю на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585. Положеннями Порядку № 585 імперативно визначено, що для безоплатного паркування водієм з інвалідністю транспортного засобу на відповідному місці для безоплатного паркування, в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу повинен бути розміщений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Тобто, у разі не дотримання вказаних вимог, а саме розташування транспортного засобу за відсутності на ньому розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю», отримання послуг з паркування на майданчику для платного паркування повинно бути сплачено на загальних підставах.

Отже хоча позивач і належить до пільгової категорії громадян, які звільняються від оплати паркування, однак за умови наявності на транспортному засобі відповідного розпізнавального знаку, що ним керує особа з інвалідністю.

Разом з тим як зафіксовано на фотофіксації правопорушення, розпізнавального знаку на автомобілі позивача немає.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що у відповідача були всі підстави притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 151-1 КУпАП та підстав для скасування постанови серії СЕ №0071179 від 15.03.2023 року судом не встановлено, таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94, 152-1, 229, 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Постанову серії СЕ №0071179 від 15.03.2023 року по справі про адміністративне правопорушення, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400 грн., залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління порядку та контролю за благоустроєм (Управління порядку Чернівецької МР) Чернівецької міської ради, інспектора з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Михайлова Олександра Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун