Справа № 160/11995/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
31.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021 року.
На думку позивача, такі дії є протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 02.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
10.07.2023 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що відсутні підстави для виплати компенсації, оскільки пенсія виплачена у відповідності до постанови №103.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.
На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року позивачу здійснено перерахування пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року Однак, не виплачено різницю між фактично перерахованою та отриманою пенсією за даний період.
18.04.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив розрахувати, нарахувати та виплатити з 01.01.2016 року, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.
Листом від 18.05.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що підстави для проведення виплати компенсації за втрату частини доходів відсутні, так як доплата за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року виплачена у повному обсязі.
Не погоджуючись з такою позицією органу пенсійного фонду та вважаючи, що має право на компенсацію, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.
У даному випадку, питанням, що підлягає вирішенню судом, є правомірність не нарахування та невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Так, позивач вважає, що невиплата пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, тобто, по 30.06.2021 року є підставою для нарахування та виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок №159).
Згідно із статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. У пункті 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Частиною третьою статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Згідно статті 55 Закону № 2262-XII нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), при цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
За змістом статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.
Розглядаючи спірні правовідносини, норми права за якими діяв відповідач, судом встановлено, що відповідач здійснюючи поетапну доплату до розміру пенсії позивача нараховану за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року керувався пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року, при цьому порушення строку виплат доплат до пенсії та основного розміру пенсії у 2019 році, тобто у період визначений вищевказаною Постановою, судом не встановлено. При цьому, матеріали справи не свідчать про те, що позивач звертався до відповідача з приводу зміни порядку належних йому до виплат сум, а судом такі обставини також не встановлені.
Отже, з 19.11.2019 року положення пункту 3 Постанови №103, якою було передбачено поетапну виплату перерахованих пенсій, не підлягають застосуванню Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для виплати нарахованої суми доплати за період з 01.01.2016 року по 31 грудня 2017 року.
Окрім зазначеного, постановою Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 року «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» пункти 1-3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 було виключено.
При цьому суд звертає увагу, що відповідно пунктів 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у своїй діяльності зобов`язане застосовувати акти Кабінету Міністрів України, зокрема і Постанову №103, до набрання законної сили судовими рішеннями про визнання протиправними та нечинними її пунктів.
На виконання Постанови №103 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 76% від грошового забезпечення 6663,50. Доплату за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року в сумі 3140,01 грн виплаченор у квітні 2018 року разом із пенсією.
- з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно окремою сумою у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, а саме по 1033,78 грн;
- з 01.01.2020 року по 30.06.2021 року щомісячно окремою сумою у розмірі 100% різниці між місячним розміром отриманої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року та місячним розміром підвищеної пенсії, а саме по 2067,57 грн.
Станом на 01.07.2021 року доплату по Постанові №103 виплачено у повному обсязі.
З огляду на те, що строки виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії не були визначені законом, а були встановлені у пункті 3 постанови №103, чинному до 19.11.2019 року, та у частині другій пункту 1 постанови № 1088, чинній до 29.09.2020 року, та такі строки виплати донарахованої (за минулий період) пенсії відповідачем дотримані, суд доходить висновку про відсутність такої обов`язкової умови для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, які виплачувалися йому до 29.09.2020 року, як порушення строків виплати нарахованих доходів. При цьому суд зауважує, що визнання нечинним з 19.11.2019 року пункту 3 постанови № 103 та визнання нечинною з 29.09.2020 року частини другої пункту 1 постанови №1088 не впливає на такий висновок суду, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин (у відповідній частині) ці норми були чинними і пенсійний орган правомірно їх застосовував.
Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 14.01.2022 року у справі № 120/1968/19-а.
Водночас, беручи до уваги ту обставину, що спірні правовідносини щодо виплати донарахованої позивачу пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року тривали і після 29.09.2020 року, що визнається відповідачем, є необхідність дослідити правомірність поетапної виплати пенсії після вказаної дати.
Судом з`ясовано, що після 29.09.2020 року жодний нормативний акт не встановлював поетапний порядок виплати пенсії, донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року на підставі постанови №103. А тому після 29.09.2020 року відповідач повинен був без невиправданих зволікань вчинити дії, спрямовані на виплату донарахованої пенсії, а в протилежному випадку невиплачені суми пенсії вважаються доходами, що виплачуються з порушенням строку.
Оскільки з 29.09.2020 року нормативне регулювання правовідносин щодо виплати донарахованої за період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії не передбачало поетапного порядку її виплати, суд доходить висновку, що після визнання нечинною постанови № 1088 дії відповідача щодо подальшої поетапної виплати донарахованої пенсії є такими, що вчинені не на підставі наданих повноважень та не у спосіб, встановлений законодавством.
При цьому підстав вважати, що порушення строків виплати пенсії тривало із 01.01.2016 року, немає з огляду на те, що перерахунок пенсії проведено у 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року та хоч цей перерахунок і проведено за минулий час (із 01.01.016 року по 31.12.2017 року), проте нормативна підстава його проведення виникла лише у лютому 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови № 103. Саме на підставі постанови № 103 позивачу було проведено перерахунок пенсії за період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року та доплачено різницю між сумою підвищеної пенсії та фактичною ним отриманою у період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.
Суд зауважує, що стаття 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вказує на те, що перерахунок призначеної пенсії здійснюється за цим Законом на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи положення статті 2 Закону № 2050-ІІІ, якою передбачена, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати перерахованої пенсії, суд доходить висновку, що право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача із листопада 2020 року (після спливу одного місяця з часу визнання нечинною частини другої пункту 1 постанови № 1088).
Період нарахування компенсації закінчується 30.06.2021 року, оскільки саме в цей день проведено позивачу повну виплату пенсії, донарахованої за період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, що не заперечується відповідачем.
Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті компенсації за період затримки виплати пенсії із 01.11.2020 року по дату фактичної виплати та зобов`язання виплатити спірну компенсацію за цей період.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України, так як позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати пенсії із 01.11.2020 року по дату її фактичної виплати.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко