Справа № 161/6118/23
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/6118/23 пров. № А/857/10755/23
Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гудима Л.Я., Пліша М.А.

при секретарі судового засідання: Василюк В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2023 року (рішення ухвалене у мЛуцьку судом у складі головуючого судді Пахолюкка А.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Косинського Миколи Федоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу№1роти №3батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції КосинськогоМ.Ф. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 09 квітня 2023 відповідачем 2 було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6808389 за ч. 3 ст. 127 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Вважає дану постанову незаконною, такою що не відповідає дійсним обставинам справи та постановлена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки, правопорушення він не вчиняв, а з наданих доказів, не можливо встановити особу, що здійснила перехід проїзної частини на заборонений сигнал світлофору. Просить суд скасувати постанову серії ЕАС №6808389 від 09 квітня 2023 року, провадження у справі закрити та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2023 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 квітня 2023 року інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП у Волинській області Косинським М.Ф. було винесено щодо позивача оскаржувану постанову, згідно якої позивач, 09 квітня 2023 року о 22:55 год. в м. Луцьку по вул. Грибоєдова, 4, перейшов проїзну частину на заборонений червоний сигнал світлофора, а також перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 4.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 127 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Згідно 3 ст.127КУпАП адміністративну відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, які перебувають у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 4.9 ПДР України, у місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Позивач стверджує, що не порушував п. 4.9 ПДР України, оскільки, перехід проїзної частини здійснював на дозволений (зелений) сигнал для пішоходів, а щодо нетверезого стану, то повідомив поліцейських, що дійсно в той день вживав спиртні напої, однак, задовго до даної події і на даний момент знаходився в абсолютно адекватному стані, що відповідала обстановці.

Згідно дослідженого відеозапису з відеореєстратора транспортного засобу поліцейських та з нагрудного реєстратора поліцейського, не вбачається факту порушення саме ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а лише зафіксовано силует особи, яка здійснює перехід проїзної частини.

Однак, ідентифікувати дану особу з відео не є можливим.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідачем1 не доведено належними та допустимими доказами вину позивача в порушенніп.4.9ПДР України, оскільки, не спростовано доводи позивача про те, що саме він переходив проїзну частину на заборонений сигнал світлофора.

Таким чином, апеляційний суд, вважає, що при складанні постанови поліцейським не були з`ясовані всі обставини справи, не надано належних доказів винуватості позивача, а тому на підставі ч. 3 ст.286 КАС України, позов ОСОБА_1 в частині вимог до відповідача 1 слід задовольнити.

Апеляційний суд погоджується, що суд першої інстанції правомірно відмовив в позові до відповідача 2 та вказав, що належним відповідачем у даній справі в силу вимог ст. 2 КАС України, ст. 222 КУпАП в їх системному зв`язку, має бути орган (підрозділ) Національної поліції - в даному випадку УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції, оскільки, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені цих органів, а, отже, не можуть виступати відповідачем у справах цієї категорії.

Статтею 72 КАС України врегульовано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Щодо витрат на правничу допомогу апеляційний суд вважає за доцільне зазначити наступне, а саме.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врегульовано, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття ЗО зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.57 КАС України).

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.10 ч.2 ст.2 КАС України).

Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1.розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою:

2. розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.7 ст.139 КАС України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1.складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2.часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3.обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4.ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в чч. 1-8 ст.139 КАС України. Разом із тим, у частині 9 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно ч.9 ст.139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1.чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2.чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3.поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4.дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Як встановлено під час судового розгляду, на підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено: договір про надання правової допомоги від 10 квітня 2023 року, акт прийому-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги від 14 квітня 2023 року, квитанція №8-14/04/23 від 14 квітня 2023 року у розмірі 6700 грн.

У акті прийому-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги від 14 квітня 2023 року зазначено, які саме роботи виконав адвокат: консультація з клієнтом (усні з вивченням матеріалів) 600 грн., виїзд на місце події (власним транспортом поза межами робочого часу) 1600 грн., участь в розгляді справи поліцією (здійснення захисту клієнта) 1000 грн., підготовка та складання адвокатського запиту (з опрацюванням/вивченням отриманих матеріалів) 1200 грн., підготовка, складання та подача позовної заяви 2300.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, представлені позивачем документи є належними доказами понесення ним витрат, тому, враховуючи принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвоката, а саме складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення в користь позивача 3500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 229, 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2023 року в адміністративній справі №161/6118/23 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 02.08.2023